Справа № 161/22131/24 
Провадження № 2/161/2195/26 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 червня 2026 року м. Луцьк
Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:
головуючого судді Антіпової Т.А., 
за участю секретаря судового засідання Семенової І.М.,
позивача ОСОБА_1 ,
представника позивача - ОСОБА_2 , 
представника відповідача 
ТОВ «Радехівський цукор»- Крук (Олійник) О.О., 
представника відповідача
ПрАТ «Гнідавський цукровий завод» - Масич І.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження матеріали цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Радехівський цукор», Приватного акціонерного товариства «Гнідавський цукровий завод», треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, Луцька міська рада, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, ОСОБА_3 , про зобов`язання вчинення певних дій, зобов`язання повернення з незаконного володіння майна та стягнення моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернулась до суду з вищевказаним позовом, в якому просить припинити дії (бездіяльність) відповідача ТзОВ «Радехів цукор» щодо примушування до виселення ОСОБА_1 без рішення суду з житла по АДРЕСА_1 шляхом його знесення - до вирішення питання про надання ним іншого благовлаштованого житла, передбаченого Законом.
В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 25.11.2024 року керівництво ТОВ «Радехівський цукор», діючи через свій Луцький підрозділ ПрАТ «Гнідавський цукровий завод», відключило всі комунальні послуги та приступило до знесення житлового будинку відомчого гуртожитку на АДРЕСА_2 , де в квартирі АДРЕСА_3 зареєстрована і проживає сім`я позивача в складі 3-х чоловік (позивач та двоє дорослих дітей). Відповідач вчиняє ці дії без рішення міської ради про знесення будинку, без рішення суду про виселення мешканців та знесення житлового участі органу виконавчої служби, без надання ордера на інше житло для переселення мешканців, в результаті чого сім`я позивача в умовах війни і зими позбавлена законно займаного житла, тобто - стала бездомною.
15.10.1984 року ДП «Гнідавський цукровий завод», а нині ТзОВ «Радехівський цукор»,
На ім`я ОСОБА_4 було видано ордер на право вселення у приміщення склад - гуртожитку АДРЕСА_4 .
Після реєстрації позивача з ОСОБА_4 шлюбу в 1983 році в приміщенні була зареєстрована та стала проживати також позивач, а пізніше двоє спільних дітей - ОСОБА_5 та ОСОБА_3 
16.03.2006 року мій шлюб з ОСОБА_4 розірвано, але вони продовжували проживати у займаному житловому приміщенні. 
З 15.08.1980 року ОСОБА_4 та ОСОБА_1 перебували на квартирному обліку за місцем роботи, а з 2007 року перебували на обліку у Виконкомі Луцької Луцької міської ради на підставі рішення № 752-1 від 15.11.2007 року ( в зв`язку з ліквідацією квартирного обліку на заводі).
Зазначає,  ОСОБА_4 та ОСОБА_1 в свій час працювали на ДП «Гнідавський цукровий завод», а тому за законом до виселення з гуртожитку не підлягають. Однак, на приватизацію житла з гуртожитку його власники дозволу не дали.
На даний час будинок знаходиться у корпоративній приватній власності відповідача, як правонаступника попередніх власників.
Згідно з інформацією регіонального відділення Фонду держмайна України у Волинській області від 12.05.2015 року будівля по АДРЕСА_5 увійшла в порядку приватизації до статутного капталу ВAT ( ПАТ) «Гнідавський цукровий завод», будівлю включено до переліку нерухомого майна, переданого у власність підприємства. 
Окрім того, гуртожиток є непридатним для постійного проживання, що визнано Рішенням постійної комісії з питань бюджету фінансів, ціновою політикою та використання майна спільної власності територіальних громад, сіл, селищ, міст № 6/3 від 05.10.2006 року Волинської обласної ради, а також підтверджено Листом управління містобудування, архітектури та житлово - комунального господарства № Ко-23/18 від 06.03.2006 року і висновками будівельно - технічної експертизи.
В силу наведених вимог закону позивач та її сім`я не підлягає до виселення в зв`язку зі знесенням будинку без надання іншого житлового приміщення в порядку ст. ст. 171, 109, 110-113 ЖК України.
Однак, відповідач відмовляється від надання позивачу іншого благо влаштованого житла, до суду з позовом про виселення позивача в зв`язку зі знесенням будинку гуртожитку не звертався. 
Ордер на будь-яке інше приміщення для переселення позивачу не надавало, іншу адресу для відселення будь -яким документом не повідомляв.
Натомість з метою спонукати мене до виселення із займаного житла з 01.08.2024 року відключив від будинку електропостачання водовідведення, а 25.11.2024 року усно, в телефонному режимі повідомив про водопостачання та знесення будинку.
Відповідач розмістив під будинком робочу техніку і розпочав демонтаж покрівлі, примусивши позивача в такий спосіб звільнити житло без рішення суду.
Враховуючи вищевикладене, просить позовні вимоги задовольнити.
Відповідно до ухвали Луцького міськрайонного суду Волинської області від 04 грудня 2024 рокувідкрито провадження у даній справі та призначено її до судового розгляду в порядку загального позовного провадження (а.с.38 Том 1).
17.01.2025 року на адресу суду від позивача надійшла заява про часткову зміну позовних вимог, відповідно до якої позивач просить суд :
1. Зобов`язати відповідача ТОВ «Радехів цукор» надати ОСОБА_1 , інше благовлаштоване та придатне для постійного проживання житло (квартиру ) в місті Луцьк у межах норми житлової площі, яке відповідає встановленим санітарним і технічним вимогам (ст.50 та 113ЖК УРСР) у зв`язку із занесенням займаного нею на правових підставах житлового приміщення АДРЕСА_6 .
2. Зобов`язати відповідача ТОВ «Радехів цукор» повернути їй із його незаконного володіння її майно (меблі, побутову техніку, особисті речі) вивезені ним із законно займаного нею житлового приміщення гуртожитку по АДРЕСА_1 під час його знесення в період з 31.12.2024 року 03.01.2025 року.
3. Стягнути з відповідача ТОВ «Радехів цукор» у її користь моральну шкоду у розмірі 500000.00 (п`ятсот тисяч) гривень, завдану їй шляхом знесення законно займаного житла без надання іншого житлового приміщення, передбаченого законом.
4. Стягнути з відповідача ТОВ «Радехів цукор» у її користь судові витрати по справі, а саме: судовий збір у розмірі 7500.00 гривень та 1211.20 гривень, а всього - 8711.20 гривень.
В порядку підготовчого засідання - витребувати у відповідача ТОВ «Радехів цукор» Акт опису (перелік) речей вивезених відповідачем житлового приміщення гуртожитку по АДРЕСА_1 під час знесення в період з 31 грудня 2024 по 3 січня 2025 року (а.с.44-55, Том 1).
13.02.2025 року на адресу суду від позивача надійшла заява про долучення доказів, та витребування у відповідача ТОВ «Радехів цукор» (ПрАТ «Гнідавський цукровий завод») Акт опису (перелік) речей вивезених відповідачем житлового приміщення гуртожитку по АДРЕСА_1 під час знесення в період з 31 грудня 2024 по 3 січня 2025 року (а.с.108-109, Том 1).
17.02.2025 року від відповідача ТОВ «Радехів цукор» надійшов відзив, відповідно до якого відповідач вважає позовну заяву необґрунтованою та такою, що не підлягає до задоволення, з підстав викладених у відзиві.
Звертають увагу суду, що позивач не надав до суду письмових доказів, які визначають власника житлового будинку чи гуртожитку, доказів державної реєстрації цього об`єкта нерухомості у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, позивач не надав технічних документів чи витягів (довідок) із зареєстрованої інвентаризаційної справи БТІ на будівлю, позивач не надав доказів про присвоєння поштової адреси будівлі про яку описує у позові. Відтак, не відомо, хто і коли побудував цей гуртожиток, де він знаходиться та чи такий гуртожиток взагалі існує як самостійний об`єкт цивільних прав.
Позивач має довести суду наступні юридичні факти: хто був власником спірного гуртожитку, хто, відповідно до закону, має обов`язок надати їй інше житло у зв`язку з «втратою» кімнати в спірному гуртожитку. Покладення такого обов`язку позивачем на ТОВ «Радехівський цукор» є повністю безпідставним та бездоказовим, оскільки товариство не перебуває в трудових чи будь яких інших правових відносинах з позивачем, а тому і не має перед нею будь-яких зобов`язань. Товариство не набувало права приватної власності на гуртожиток за адресою: АДРЕСА_5 , відтак, відповідач не міг здійснювати знесення гуртожитку за цією адресою, а іншого позивачем матеріалами позовної заяви не доведено (а.с.120-127, Том 1).
25.02.2025 року від позивача надійшла відповідь на відзив, з якого вбачається, що думка відповідача, щодо визнання позовної заяви необґрунтованою та такою, що не підлягає до задоволення, спростовується матеріалами справи (а.с.144-155, Том 1).
Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01 квітня 2025 року задоволено клопотання позивача - ОСОБА_1 . Залучено до участі у справі за позовом ОСОБА_1 до ТОВ "РАДЕХІВСЬКИЙ ЦУКОР" про зобов`язання вчинення певних дій, зобов`язання повернення з незаконного володіння майна, стягнення моральної шкоди, в якості співвідповідача Приватне акціонерне товариство «Гнідавський цукровий завод». 
Залучено в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 (а.с.213-215, Том 1).
24.04.2025 року на адресу суду від ОСОБА_3 надійшли пояснення по справі, відповідно до яких останній зазначає, що позов підставний та підлягає до задоволення з підстав викладених у ньому. Крім, того у зв`язку з перебуванням на військовій службі, не може брати особисту участь у судових засіданнях (а.с.219-226, Том 1).
26.05.2025 року на адресу суд від ОСОБА_1 надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи додаткових доказів (а.с.9-76, Том 2).
26.05.2025 року від позивача надійшло клопотання про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, Луцьку міську раду (а.с.1 -2, Том 2).
08.07.2025 року від представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Радехівський цукор» надійшло клопотання про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, Луцької міської ради (а.с.89 -94, Том 2).
Представником відповідача Приватного акціонерного товариства «Гнідавський цукровий завод» 09.07.2025 року також подано клопотання про залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача, Луцької міської ради, з підстав, аналогічних викладеним відповідачем ТОВ «Радехівський цукор» (а.с. 105-111, Том 2).
Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09 липня 2025 року клопотання позивача, представника відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Радехівський цукор» та представника співвідповідача «Гнідавський цукровий завод» про залучення до участі у справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - задоволено. Залучено до участі у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Радехівський цукор», Приватного акціонерного товариства «Гнідавський цукровий завод», третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - ОСОБА_3 , про зобов`язання вчинення певних дій, зобов`язання повернення з незаконного володіння майна, стягнення моральної шкоди, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, - Луцьку міську раду (а.с.177-178, Том 2).
28.07.2025 року на адресу суду від представника третьої особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, - Луцької міської ради надійшли пояснення по справі (а.с.187-188, Том 2).
04.08.2025 року на адресу суду від ОСОБА_1  надійшли заперечення по справі (а.с.207-212, Том 2).
25.08.2025 року на адресу суду від представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Радехівський цукор» надійшли додаткові пояснення по справі (а.с.216-219, Том 2).
Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27 серпня 2025 року задоволено клопотання представника відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Радехівський цукор» - Крук О.О. про витребування доказів. Витребувано з Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України інформацію про перетинання ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ; паспорт України серії НОМЕР_3 , виданий Луцьким МВ УМВС України у Волинській області 22.12.2000 року; зареєстрована за адресою: АДРЕСА_7 ; «Паспорт громадянина України для виїзду за кордон» НОМЕР_4 , дата видачі 11.06.2015 року, дата закінчення строку дії 11.06.2025 року, орган, що видав 0701; «Паспорт громадянина України для виїзду за кордон» НОМЕР_5 дата видачі 13.02.2025 року, дата закінчення строку дії 13.02.2035 рік., орган, що видав 0710) державного кордону України за період з 01 січня 2006 року по день надання запитуваної інформації (а.с. 9-10, Том 3).
05.09.2025 року на адресу суду від ОСОБА_1 надійшла заява пропозиція, в якій вона пропонує укласти мирову угоду та затвердити її ухвалою суду, на умовах викладених в заяві (а.с. 18-21, Том 3).
16.09.2025 від представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Радехівський цукор» надійшло клопотання про долучення доказів (а.с. 24 -27, Том 3).
18.09.2025 року від представника приватного акціонерного товариства «Гнідавський цукровий завод» надійшов відзив на позовну заву, з якого вбачається що ПрАТ «Гнідавський завод» не згідний з позовними вимогами, викладеними в позовній заяві, та простить відмовити у позові, з підстав викладених у відзиві (а.с. 63-67, Том 3).
18.09.2025 року на адресу суду від представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Радехівський цукор» надійшли додаткові пояснення по справі (а.с. 83-88, Том 3).
Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 вересня 2025 року закрито підготовче провадження у вказаній справі та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.100-102,Том 3).
28.01.2026 року на адресу суду від представника Калінович Н.М. надійшло клопотання про долучення додаткових доказів до матеріалів справи (а.с. 163-166 Том 3), а саме просив долучити:
1. Супровідний лист Луцької окружної прокуратури від 06.10.2025 року № 53 67004 вих. 25 про надіслання на адресу позивача копії постанови від 16.04.2025 року про закриття кримінального провадження № 12025030580000785 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.
2. Копію постанови Слідчого СВ Луцького РУП ГУНП у Волинській області Домбровської О.С. від 16.04.2025 року про закриття кримінального провадження № 12025030580000785 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.
3. Ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20.11.2025 року про скасування постанови слідчого СВ Луцького РУП ГУНП у Волинській області Домбровської О.С. від 16.04.2025 року про закриття кримінального провадження № 120250030580000785 за ч. 4 ст. 185 КК України. 
4. Протокол допиту свідка, представника ТОВ «Радехівський цукор» Сміхури В.Р. від 13.03.2025 здійсненого в рамках кримінального провадження № 12025030580000785 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.
29.01.2026 року до суду надійшли пояснення представника відповідача, ПрАТ «Гнідавський цукровий завод», Масич І.В. (а.с. 169-170 том 3), відповідно до яких зазначено, що в процесі приватизації майна колишнього орендного підприємства «Гнідавський цукровий завод» зі створенням на його базі ВАТ «Гнідавський цукровий завод», який розпочався на підставі наказу Регіонального відділення Фонду Державного майна України по Волинській області від 20 грудня 1994 року № 209, а закінчився на підставі наказу Регіонального відділення Фонду Державного майна України по Волинській області від 19 липня 1999 року № 307, в відтак, з моменту закінчення процедури приватизації 19 липня 1999 року, цілісний майновий комплекс вибув з державної власності та набув статусу приватної власності, а не публічного права. Жодних документів, які б свідчили про передачу у власність заводу будь-якої вулиці, в тому числі, Агрономічна, 2, як і будь-якого гуртожитку за цією адресою, немає. На балансі були різні приміщення, втому числі і побутові. 
У 1996 році через процес приватизації державного підприємства до ВАТ «Гнідавський цукровий завод» перейшло «господарсько-побутове приміщення», яке включало в себе побутові приміщення для користування працівниками заводу та склад насіння цукрових буряків. Це було одне ціле приміщення, але без належної технічної та правовстановлюючої документації, в БТІ на обліку такий об`єкт нерухомості також не числився. У державних реєстрах відомості про цю будівлю також були відсутні. Вже станом на 1996 рік дане приміщення було в аварійному стані. Фактично, будівля була розміщена в межах виробничо-господарської території цукрового заводу (біля внутрішньої автодороги № 13 «вздовж канатного поля» на території бурякопункту в с. Рованці Луцького району.
В грудні 2023 року земельну ділянку, до складу якої входила виробнича господарська територія, та усі господарські і виробничі будівлі цукрового заводу, купив ТОВ «Радехівський цукор». Ця будівля станом на грудень 2023 року рахувалась на балансі ТОВ «ГЦЗ», але правовстановлюючі та технічні документи на цю будівлю станом на грудень 2023 року були відсутні. З цих підстав, ця будівля була передана на баланс ТОВ «Радехівський цукровий завод» за звичайним письмовим договором. Дана будівля без вікон, дверей, з аварійним дахом та стінами. Проживання в цій будівлі людей було вкрай небезпечним за всіма нормами безпеки. Неодноразові попередження і приписи контролюючих органів про відселення людей з цієї будівлі спонукали товариство відселити сім`ю ОСОБА_6 з цієї аварійної нежитлової будівлі. 
Зазначають про те, що в 2006 році подружжя ОСОБА_6 розлучились, а приблизно з 2012 року у цій будівлі ОСОБА_7 перестала проживати. Не проживала ОСОБА_7 в даній будівлі і на момент переходу даної будівлі в складі земельної ділянки перейшла до ТОВ «Радехівський цукровий завод» в грудні 2023 року.
Так, станом на грудень 2023 року, усім колишнім працівникам ГЦЗ, в тому числі і родині ОСОБА_6 (батько з двома синами), які займали приміщення у цій будівлі, були запропоновані окремі квартири у відомчому житловому гуртожитку, в якому вони зараз і проживають. Позивачці також було запропоновано житло на вибір, проте від будь-якого варіанту житла вона відмовилась. 
Так, ПрАТ «Гнідавський цукровий завод» запропонував ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 декілька варіантів покращення їх житлових умов, а сама: перший варіант полягав в отриманні ордерів на дві житлові квартири, які розташовані в 2-х поверховій будівлі гуртожитку за адресою: АДРЕСА_3 (колишня АДРЕСА_3 ): № 6 із загальною площею 35,8 кв.м., житловою площею 18,3 кв.м., яка складається з коридору, санвузла, кухні, житлової кімнати; № 7 із загальною площею 37,1 кв.м., житловою площею 18,7 кв.м., яка складається з коридору, санвузла, кухні, житлової кімнати.
Надану пропозицію позивач, ОСОБА_1 , відмовилась, тому ПрАТ «Гнідавський цукровий завод» зробив іншу пропозицію: надати житлове приміщення-квартиру АДРЕСА_3 із загальною площею 46,5 кв.м., житловою площею 28,3 кв.м., яка складається з коридору, санвузла, кухні та двох житлових кімнат, для переселення усіх зареєстрованих осіб. 
У 2024 році ОСОБА_4 отримав від ПрАТ «Гнідавський цукровий завод» ордер на проживання в квартирі за адресою:  АДРЕСА_3 (колишня АДРЕСА_3 ), на сьогодні ОСОБА_4 зареєстрований та проживає в даному житловому приміщенні: квартирі АДРЕСА_8 ) разом із сином ОСОБА_3 (від прописки відмовився). ОСОБА_5 на даний час проживає на Кіпрі і прописуватися відмовляється. ОСОБА_1 від переїзду в дану квартиру та реєстрації відмовилась.
Згідно з рішенням Луцької міської ради № 75/115 від 28.05.2025 року «Про гуртожиток на АДРЕСА_3 » даний об`єкт нерухомого майна, власником якого є ПрАТ «Гнідавський цукровий завод» переданий в комунальну власність житлового фонду виконкому Луцької міської ради з можливістю подальшої приватизації. Зазначають, що позивач в будь-який час може зайняти і проживати в квартирі АДРЕСА_8 ). 
В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали з підстав, викладених в позовній заяві в редакції від 17.01.2025 року, а також з мотивів, викладених в додаткових поясненнях, та просили його задовольнити в повному обсязі. 
Представник Відповідача - ТзОВ «Радехівський цукор» проти задоволення позову заперечила з підстав, наведених у відзиві на позовну заяву та інших процесуальних документах по справі.
Зазначила, що обов`язок доведення позову належить Позивачу, а ОСОБА_1 не довела належними та достатніми доказами підставність позовних вимог та порушення її прав. ТзОВ «Радехівський цукор» є неналежним відповідачем за пред`явленим позовом, оскільки, Товариство не здійснювало демонтаж (знесення) житлового гуртожитку за адресою: АДРЕСА_5 . Товариство не перебуває в трудових, житлових чи інших правовідносинах з Позивачем чи третьою особою – ОСОБА_3 , відповідно, немає перед ними жодних майнових чи житлових зобов`язань. Товариство здійснює законну господарську діяльність на власному цукрового заводі за адресою: АДРЕСА_9 , в межах якого не було та немає житлових гуртожитків. Також, Товариство не володіє в м. Луцьк земельною ділянкою на якій би знаходився спірний гуртожиток. Стверджує, що матеріали справи свідчать, що житлового гуртожитку з присвоєним адресним номером – АДРЕСА_5 не існує як об`єкта та предмета цивільних прав і в межах міста Луцьк не існувало вулиці Агрономічна. Вказана адреса існує лише в реєстрації місця проживання Позивачки та виникла, вочевидь, для забезпечення реалізації громадських прав (голосування на виборах, тощо).
Представник ПрАТ «Гнідавський цукровий завод» в судовому засіданні проти задоволення позову заперечила та вказала, що в свій час, колишній чоловік Позивачки, ОСОБА_4 , як сезонний працівник цукрового заводу, перебував в нежитловому приміщенні, на яке не було будівельно-технічної та правовстановлюючої документації (ймовірно, самочинне будівництво). Приміщення не було газифіковане, офіційними надавачами комунальних послуг не здійснювалось водо- та електропостачання даного приміщення. Приміщення перебувало в аварійному стані. Походження ордеру від 1984 р. Товариству не відоме, а законність його видачі є сумнівною. Виникнення реєстрації Позивачки за адресою: АДРЕСА_5 також є невідомою. Зауважує, що на території цукрового заводу забороняється проживання людей на постійній основі.
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, ОСОБА_3 , надав письмові пояснення, в яких вказав, що позов підтримує та просить задовольнити його в повному обсязі. Вважає, що квартира АДРЕСА_3 в гуртожитку колишнього Державного підприємства «Гнідавський цукровий завод» по АДРЕСА_5 з 1984 року належала його батькам – ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , які з 2006 року перебувають у розлученні. Стверджує, що земельна ділянка, на якій знаходиться гуртожиток по АДРЕСА_5 належить до комунальної власності Луцької міської ради. Вважає, що за розпорядженням відповідальних службових осіб ТзОВ «Радехівський цукор» було здійснено знесення цього гуртожитку, без надання іншого житла.
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, Луцька міська рада, в своїх поясненнях щодо позову зазначила, що будівля на АДРЕСА_5 не відноситься до житлового фонду Луцької міської територіальної громади. Станом на 2012 рік, відповідно до даних Державного земельного кадастру України, вулиця Агрономічна вже входила в межі земельної ділянки приватної власності з кадастровим номером 0722880700:04:001:6596, яка знаходиться на території Боратинської сільської ради, про що видано Державний акт га право власності на земельну ділянку серія ЯМ №483875.
Заслухавши пояснення позивача, його представника, представників відповідачів та представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, дослідивши матеріали справи та надані докази на підтвердження обґрунтованості заявлених вимог та заперечень, суд встановив наступне. 
Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини.
Як вбачається з копії ордеру від 15.10.1984 р., виданому Гнідавським цукровим заводом, ОСОБА_4 надано ліжко-місце в гуртожитку АДРЕСА_10 . Номер та розмір кімнати – не вказано. Ордер є підставою для вселення та дійсний на протязі 30 днів. (а.с. 18, Том 1).
Як вбачається з свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_6 від 27.11.2024 (виданого повторно), шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 розірвано 16 березня 2006 року, актовий запис 143 (а.с.14).
З рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14 березня 2013 року вбачається, що ОСОБА_1 з січня 2012 року добровільно покинула займане нею приміщення і в письмових запереченнях проти позову вказала, що спірне приміщення ( АДРЕСА_5 ) не є житловим за своїм юридичним та санітарно-технічним статусом. А тому питання щодо втрати користування таким майном не може розглядатись в порядку, передбаченому ЖК УРСР. Суд, відмовляючи в позові ПАТ «Гнідавський цукровий завод» про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, мотивував рішення тим, що Позивачем не представлено суду доказів, що спірному приміщенню у встановленому законом порядку надано статус гуртожитку (а.с. 29 Том 1).
Відповідно до Витягу з Реєстру територіальної громади від 26.11.2024 р. ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 13 Том 1). 
Відповідно до довідки, виданої ЖКВ ВАТ «Гнідавський цукровий завод» №78 -ЖКВ від 06 вересня 2010 року за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_4 , 1948 року народження, ОСОБА_1 , 1962 року народження, ОСОБА_5 , 1984 року народження, ОСОБА_3 , 1992 року народження (а.с.17 Том 1).
З повідомлення ВАТ «Гнідавський цукровий завод» вих. 465 від 18.08.2010 року вбачається, що дана споруда перебуває на балансі ВАТ «Гнідавський цукровий завод» з 1965 року (а.с.20, Том 1).
Листами Боратинської сільської ради від 11.12.2017 р. №437/2-17 та від 30.09.2024 р. № 2001/1.19/2-24 повідомлено, що вулиця Агрономічна в переліку назв вулиць Боратинської сільської ради відсутня. Громадяни ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 на території Боратинської сільської ради не зареєстровані (а.с.22, 134 Том 1).
З повідомлення ПАТ «Укрпошта» вбачається, що вулиця Агрономічна у м. Луцьк, Волинської області перебуває на обслуговуванні відділення поштового зв`язку №22 м. Луцьк Волинської дирекції ПАТ Укрпошта (а.с.23, Том 1).
З довідки Відділу реєстру житлового фонду Департаменту житлово-комунального господарства Луцької міської ради від 27.03.2014 року № 06.03.2014 №К-139/19.7-21 К-468-100 виданої ОСОБА_1 , вбачається, що згідно рішення виконавчого комітету ЛМР №752-101 від 15.11.2007 року вона дійсно взята на квартирний облік при виконавчому комітеті ЛМР для отримання державного житла, на загальну чергу з 15.08.1980 за № 104 (а.с.24, Том 1).
Як вбачається з інформації наданої Виконавчим комітетом ЛМР від 15.10.2024 року, будівлі на АДРЕСА_11 не відноситься до житлового фонду Луцької міської територіальної громади. Вулиця Агрономічна, на якій розташовані будівлі № 2, 5, згідно з інформацією, внесеною до Державного земельного кадастру України, знаходиться на території земельної ділянки кадастровим номером 0722880700:04:001:6596, площею 65,0242 гa, цільового призначення 11.02 - для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості, категорією земель - землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення, перебуває у приватній власності та знаходиться в межах Баратинської сільської територіальної громади Луцького району Волинської області за адресою: Волинська область, Луцький район, с. Рованці (а.с. 59 Том 2). 
За інформацією Луцької філії ПрАТ «Волиньобленерго» та КП «Луцькводоканал» підключення до мереж даних підприємств (електропостачання та холодне водопостачання) на зазначеній земельній ділянці відсутні (а.с.64, Том 1). 
З витягу ЄРДР вбачається, що Луцьким РУП ГУНП було зареєстровано кримінальне провадження 12025035610000014 за ст. 62 ч. 1 КК України. Позивач ОСОБА_1 визнана потерпілою (а.с.97, Том 1).
З витягу ЄРДР вбачається, що Луцьким РУП ГУНП було зареєстровано кримінальне провадження 12025030580000785 за ст. 185 ч. 4 КК України. Позивач ОСОБА_1 визнана потерпілою (а.с.164, Том 1).
Відповідно до Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 19.02.2025 р. №12025030580000785 кримінальне провадження за заявою ОСОБА_1 за ч.4 ст. 185 КК України (крадіжка) щодо викрадення невідомою особою її речей, закрито на підставі ч.1 ст. 284 КПК України (а.с.93 Том 3).
Відповідно до листа Управління забезпечення реалізації повноважень у Волинській області РВ ФДМ України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях від 12.09.2025 р. №946-21-08-1619 при формуванні статутного капіталу ВАТ «Гнідавський цукровий завод» відсутня інформація як про включення так і про виключення об`єктів нерухомого майна: гуртожиток за адресою: АДРЕСА_5 . Станом на грудень 2023 р. та станом на сьогодні у сфері управління ФДМ не перебуває гуртожиток за адресою: АДРЕСА_5 чи інші об`єкти за адресою: АДРЕСА_9 (колишня адреса: АДРЕСА_3 ) (а.с. 33 Том 3).
Відповідно до листа Державного архіву Волинської області від 28.08.2025 р. № 41/01/21 зазначено, що в перевірених документах Луцької міської ради за період 1975-1999 роки відомостей про затвердження переліку вулиць (переліку найменувань адресних об`єктів) міста Луцька, інших відомостей про створення, затвердження, найменування, перейменування вулиць, не виявлено (а.с. 44 Том 3).
Відповідно до листа Луцької міської ради від 21.08.2025 р. № 34.7-6/2751/2025 рішення міської ради про перейменування АДРЕСА_12 або іншу вулицю не приймалось (а.с. 94 Том 3). 
Відповідно до листів від 08.08.2025 р. № 34.7-6/2526/2025 та від 27.08.2025 р. №34.7-6/2799/2025 Луцька міська рада повідомила, що рішення про створення чи найменування (присвоєння назви) вулиці з назвою «Агрономічна» в м. Луцьку або рішення про перейменування іншої існуючої вулиці на вулицю «Агрономічна» відсутні та не приймались (а.с. 222 Том 2, а.с. 36 Том 3).
Листом Виконавчого комітету Луцької міської ради від 01.10.2024 р. №6.7-Б/2802/2024 повідомлено, що інформація про присвоєння, зміну коригування, перейменування чи анулювання об`єктів нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_5 відсутня. Повідомлено, що за адресою: АДРЕСА_5 об`єкти комунального майна відсутні (а.с. 132 Том 1).
Рішенням Луцької міської ради від 29.01.2025 р. №70/80 «Про закриття та перейменування вулиць у населених пунктах Луцької міської територіальної громади» вулицю Агрономічна в м. Луцьк закрито як таку, що не існує (а.с. 77 Том 3).
Листами Головного управління Держгеокадастру у Волинській області від 28.08.2025 р. № 29-3-0.2210-3488/2-25 та від 21.08.2025 р. № 29-3-0.334-3378/2-25 повідомлено, що згідно з відомостями Державного земельного кадастру на кадастрових планах земельних ділянок з кадастровими номерами 0722880700:04:001:6596 (відомості набули статусу архівних) та 0722880700:04:001:0831 не відображено вулиці як адресні об`єкти (із назвою вулиці) (а.с. 228 Том 2, а.с. 40 Том 3).
Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13 березня 2025 року по справі № 161/21447/23 (набрало законної сили) встановлено, що в межах міста Луцьк та Боратинської сільської ради, відповідним органом місцевого самоврядування не виносилось та не приймалось рішення про присвоєння назви вулиці «Агрономічна» та станом на даний час не існує вулиці з назвою «Агрономічна» (а.с. 120-124 Том 3).
В 2023 р. ПрАТ «Гнідавський цукровий завод» продало ТзОВ «Радехівський цукор» нежитлові будівлі та споруди Гнідавського цукрового заводу за адресою: АДРЕСА_9 , які знаходяться на земельній ділянці площею 43,492 га з кадастровим номером: 0722880700:04:001:0831, яка також придбана ТзОВ «Радехівський цукор», відповідно до договору купівлі-продажу земельної ділянки несільськогосподарського призначення від 11 грудня 2024 р., зареєстрованого в Реєстрі за №2166, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 16.06.2025 р. № 431539329. Категорія земельної ділянки за цільовим призначенням – землі промисловості, транспорту, електронних комунікацій, енергетики, оборони та іншого призначення (а.с. 125-164 Том 2).
Надаючи правову оцінку праву за захистом якого звернулися позивачі, суд виходить з наступного.
Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).
Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.
За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Так, позивач, ОСОБА_1 , звертаючись до суду з позовною заявою, вказує, що вона на законних підставах проживала та зареєстрована в квартирі АДРЕСА_6 , яку ТзОВ «Радехівський цукор» незаконно знесло, у зв`язку з чим, повинно надати їй інше житло (квартиру) та відшкодувати моральну шкоду. 
У спорах щодо незаконного знесення об`єкта нерухомого майна, зокрема житлового гуртожитку, підлягають встановленню такі юридично значимі обставини: юридичний статус об`єкта нерухомого майна; факт його знесення або руйнування; відсутність законних підстав для проведення демонтажу; причетність конкретної особи до здійснення або організації такого знесення.
Так, Позивачка стверджує, що ТзОВ «Радехівський цукор» незаконно знесено житловий гуртожиток за адресою: АДРЕСА_5 , однак, вона не довела та не надала суду жодного доказу, на підтвердження цієї обставини. 
Матеріали справи не містять доказів замовлення чи безпосереднього здійснення робіт з демонтажу (знесення) житлового гуртожитку за адресою: АДРЕСА_5 , зокрема, але не виключно: рішень власника будівлі чи земельної ділянки; наказів; актів обстежень органів державного архітектурно-будівельного контролю; матеріалів технічної інвентаризації, які підтверджують припинення існування об`єкта нерухомості; вироку суду у кримінальній справі, тощо.
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, - Луцька міська рада, як орган, що наділений повноваженнями у сфері містобудування та архітектури, не підтримала позов та не надала інформації чи доказів щодо незаконного знесення спірного гуртожитку. 
Для встановлення незаконності знесення мають бути досліджені докази, що підтверджують відсутність передбачених законодавством підстав для проведення демонтажних робіт, зокрема, відсутність відповідних рішень уповноважених органів, дозвільних документів на виконання будівельних робіт, які передбачають демонтаж об`єкта, або встановлення факту проведення таких робіт без належного правового оформлення.
Крім того, обов`язковому доказуванню підлягає причетність конкретної особи до знесення будівлі, оскільки саме ця обставина є підставою для покладення на неї відповідальності. 
При цьому, самі по собі припущення про причетність певної особи до знесення об`єкта нерухомості, відсутність доказів її безпосередньої участі у проведенні демонтажних робіт або документів, які б підтверджували організацію чи виконання таких робіт цією особою, не можуть вважатися належним та достатнім доказом її відповідальності.
Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Рішення суду має базуватися на достовірних доказах, а не на ймовірностях.
Отже, для задоволення позовних вимог про покладення відповідальності за незаконне знесення житлового гуртожитку Позивачка повинна надати належні та допустимі докази, які б у своїй сукупності підтверджували як сам факт знесення відповідної будівлі, так і те, що такі дії були вчинені саме відповідачем або за його дорученням. За відсутності таких доказів відповідні обставини не можуть вважатися доведеними.
Відтак, суд відхиляє та вважає недоведеними доводи ОСОБА_1 про те, що ТзОВ «Радехівський цукор» здійснило незаконне знесення житлового гуртожитку за адресою: АДРЕСА_5 .
Разом з тим, суд звертає увагу, що встановити будь-які інші обставини спірного знесення та надати оцінку його законності не видається можливим через те, що матеріали справи не містять жодної офіційної документації на спірний гуртожиток та квартиру Позивачки, зокрема: правовстановлюючих документів, будівельно-технічної документації, інвентаризаційних справ як гуртожитку, так і кімнати №1, інформації про точне місцезнаходження гуртожитку, його житловий статус, правовий статус «гуртожиток», присвоєння адресного номеру та ін.
В позовній заяві Позивачка вказує, що спірний гуртожиток на час знесення знаходився у корпоративній приватній власності Відповідача, однак, не надала доказів цьому. Водночас, в судовому засіданні повідомила, що він знаходився поза межами цукрового заводу.
В рамках дослідження питання власності, судом встановлено, що під час приватизації орендного підприємства Гнідавський цукровий завод, останньому не передавався в приватну власність житловий гуртожиток за адресою: м. Луцьк, вул. Агрономічна, 2, чи будь-який інший об`єкт за адресою: вул. Агрономічна. Спірний гуртожиток не було передано в комунальну власність та не залишено в державній власності, що підтверджується Планом приватизації орендного підприємства «Гнідавський цукровий завод», затвердженим Начальником регіонального відділення ФДМ України по Волинській області 19 листопада 1996 р. та Переліком нерухомого майна, переданого у власність відкритому акціонерному товариству Регіональним відділенням ФДМ у Волинській області.
Суд враховує доводи ПрАТ «Гнідавський цукровий завод» про те, що при продажі Гнідавського цукрового заводу ТзОВ «Радехівський цукор», на території заводу не було житлових будинків, в тому числі, житлового гуртожитку за адресою: АДРЕСА_5 . Також, ПрАТ «Гнідавський цукровий завод» не мало на праві власності та не продавало ТзОВ «Радехівський цукор» житловий гуртожиток за вказаною адресою. Суд звертає увагу, що Позивачем не спростовано вказані доводи.
Без правовстановлюючих документів, суд не може вважати доведеним твердження Позивачки про те, що на час знесення, спірний гуртожиток знаходився в приватній власності ТзОВ «Радехівський цукор» чи ПрАТ «Гнідавський цукровий завод».
Окрім того, суд враховує те, що в комунальній власності Луцької міської ради міста немає а ні житлового гуртожитку за адресою: АДРЕСА_5 , а ні земельної ділянки, на якій знаходився такий гуртожиток. Також, міською радою не приймалось рішення про присвоєння будь-якому об`єкту нерухомого майна адреси: АДРЕСА_5 .
Частина друга статті 127 Житлового кодексу України встановлює, що жилі будинки реєструються як гуртожитки у виконавчому комітеті районної, міської, районної в місті ради.
З листів регіонального відділення Фонду державного майна України вбачається, що в державній формі власності такого гуртожитку немає також.
Відтак, через відсутність інформації про власника чи балансоутримувача як спірного гуртожитку, так і земельної ділянки, на якій він знаходиться, відсутність доказів про його точне місцезнаходження, суд критично ставиться до твердження Позивачки про існування спірного гуртожитку як індивідуального об`єкта житлового нерухомого майна, оскільки матеріали справи не містять належних і допустимих доказів того, що такий об`єкт фактично існував та належав до житлового фонду у статусі гуртожитку.
Суд звертає увагу, що Позивачем не надано і матеріали справи не містять документів, які підтверджують правовий статус та функціональне призначення спірної будівлі. Немає документів про прийняття об`єкта в експлуатацію; технічного паспорту; інвентаризаційної справи; правовстановлюючого документу; рішення про присвоєння адреси; про включення до житлового фонду та ін.
Відтак, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що житлового гуртожитку з присвоєною адресою: АДРЕСА_5 та кімнати в ньому № 1, - не існувало та не існує як індивідуально визначеного нерухомого майна та об`єкта цивільних прав. 
Позивачем пред`явлено позов щодо неіснуючого об`єкту нерухомості.
Додатковим доказом не існування спірного гуртожитку також є не існування вулиці Агрономічна, факт чого встановлено судом на підставі оцінки доказів у справі.
Суд враховує те, що в межах приватної земельної ділянки, на якій знаходиться та функціонує приватний цукровий завод (підприємство харчової промисловості) за адресою: АДРЕСА_9 , не може розміщуватись публічна вулиця, в усталеному розумінні вулиці як об`єкта вулично-дорожньої мережі населеного пункту та частини земельної ділянки загального користування та комунальної власності.
Також, матеріали справи не містять доказів існування такої вулиці поза межами цукрового заводу - в межах міста Луцьк.
Суд бере до уваги відсутність в матеріалах справи доказів створення такої вулиці чи перейменування існуючої вулиці в вулицю Агрономічна, а тому, вулиці «Агрономічна» не існує, а доказів протилежного Позивачем не надано.
За інформацією ПрАТ «Гнідавський цукровий завод», ОСОБА_4 , як колишній сезонний працівник цукрового заводу та Позивачка (до розлучення) перебували у нежитлових приміщеннях заводу.
Одна лише реєстрація Позивачки за адресою: АДРЕСА_1 не є джерелом інформації про спірний гуртожиток, оскільки, реєстрація місця проживання є адміністративною процедурою обліку населення та не визначає адресний номер чи інші юридичні характеристики об`єкту нерухомого майна, в якому така особа проживає.
Окрім того, адреса реєстрації місця проживання не зумовлює виникнення у особи будь-яких майнових прав на приміщення, яке не ідентифіковане тією самою адресою. 
Сама лише вказівка на адресу АДРЕСА_1 в документах щодо реєстрації місця проживання не доводить, що йдеться саме про спірний гуртожиток, оскільки матеріали справи не містять належних і допустимих доказів присвоєння спірному гуртожитку адресного номеру: АДРЕСА_5 . Навпаки, з листів Луцької міської ради вбачається, що така адреса не присвоювалась.
Зазначене узгоджується з приписами ч.4 ст.1 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні», яка визначає, що декларування місця проживання, реєстрація місця проживання (перебування) особи не є підставою для набуття такою особою права володіння, користування чи розпорядження житлом (у тому числі не є підставою для вселення чи визнання за особою права на проживання та/або права користування житлом), про проживання в якому особа повідомила.
Згідно з частиною першою статті 26-3 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», адресою об`єкта нерухомого майна є унікальна структурована сукупність реквізитів, що використовується для ідентифікації об`єкта та визначення місця його розташування на місцевості. Частиною п`ятою цієї статті визначено органи, уповноважені на присвоєння, зміну, коригування, анулювання адрес об`єктів будівництва та об`єктів нерухомого майна.
Таким чином, належним підтвердженням існування у конкретного об`єкта саме певної адреси є рішення уповноваженого органу про присвоєння адреси та відповідні відомості офіційного обліку, а не сам лише запис про реєстрацію місця проживання особи. 
Також, суд відхиляє доводи Луцької міської ради про те, вулиця Агрономічна входить в межі земельної ділянки з кадастровим номером 0722880700:04:001:6596, яка знаходиться на території Боратинської сільської ради, оскільки вони спростовуються матеріалами справи, а саме: Листом Боратинської сільської ради від 30.09.2024 р. № 2001/1.19/2-24 та листами Головного управління Держгеокадастру у Волинській області від 28.08.2025 р. № 29-3-0.2210-3488/2-25 та від 21.08.2025 р. № 29-3-0.334-3378/2-25 та паспортом Боратинської сільської ради, на який самостійно посилається Луцька міська рада.
Під час розгляду справи судом встановлено, що цукровий завод (як Гнідавський, так і Гнідавський підрозділ ТзОВ «Радехівський цукор») знаходиться за адресою: АДРЕСА_9 на земельній ділянці з цільовим призначенням - землі промисловості, транспорту, електронних комунікацій, енергетики, оборони та іншого призначення.
Відповідно до ч.1 ст. 66 Земельного кодексу України до земель промисловості належать землі, надані для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд промислових, гірничодобувних, транспортних та інших підприємств, їх під`їзних шляхів, інженерних мереж, адміністративно-побутових будівель, інших споруд.
Відповідно до п.а) ч.1 ст. 91 Земельного кодексу України власники земельних ділянок зобов`язані забезпечувати використання їх за цільовим призначенням.
Згідно з ч.2 ст. 24 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» забудова земельної ділянки здійснюється в межах її цільового призначення, встановленого відповідно до законодавства.
Відповідно до ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування та забудова територій» та Державних санітарних правил планування та забудови населених пунктів, затверджених наказом МОЗ України від 19.06.1996 № 173 житлова забудова не може розміщуватися у виробничих зонах та в межах санітарно-захисних зон промислових підприємств.
З наведеного правового регулювання випливає, що розміщення житлового об`єкта на території промислового підприємства на земельній ділянці промислового призначення суперечить встановленому правовому режиму використання землі та вимогам містобудівних і санітарних норм, а тому, ймовірність фактичного та законного розміщення спірного гуртожитку на території заводу – є сумнівною.
Відповідно, оцінюючи докази у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що вулиця Агрономічна, як частина дорожньо-транспортної інфраструктури міста, яка має поштове значення, не може знаходитись на приватній земельній ділянці промислового цукрового заводу.
Окремо, суд вважає за необхідне зазначити, що, окрім вищевказаних обставин, Позивачка не довела факт наявності у неї та порушення житлових прав, передбачених Законом України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» та Житловим кодексом Української РСР, оскільки, без доведення факту існування будівлі, яка має визначений законом та відповідною документацією правовий статус «житловий гуртожиток» та без доказів її майнових прав на кімнату в ньому (ордер, договір найму чи правовстановлюючий документ), підстави для застосування у даному спорі наведеного правового регулювання – відсутні.
В рамках означеного суд звертає увагу, що, матеріали справи не містять доказів перейменування вулиці «Свеклопункт» на вулицю «Агрономічна».
Частина перша статті 130 Житлового кодексу України визначає, що порядок користування жилою площею в гуртожитках визначається договором, що укладається перед вселенням на надану жилу площу в гуртожитку на підставі спеціального ордера відповідно до Примірного положення про користування жилою площею в гуртожитках, що затверджується Кабінетом Міністрів України.
При вирішенні питання порушення житлових прав Позивачки, суд також враховує те, що ОСОБА_4 та третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - ОСОБА_3 , на підставі ордерів, виданих ПрАТ «Гнідавський цукровий завод», проживають в індивідуальній житловій квартирі в житловому гуртожитку за адресою: АДРЕСА_3 (колишня адреса АДРЕСА_3 ). Гуртожиток передано з приватної власності ПрАТ «Гнідавський цукровий завод» в комунальну власність Луцької міської ради для створення можливості приватизації людьми займаних квартир (а.с. 68-78 Том 3).
Від неодноразових пропозицій щодо отримання ордеру на індивідуальну житлову квартиру у вказаному житловому гуртожитку Позивачка відмовилась. Вона відмовилась як від пропозиції поселення в квартиру спільно з колишнім чоловіком та дітьми, так і від пропозиції самостійного поселення в окрему індивідуальну квартиру (окремо від колишнього чоловіка) (а.с. 81-82 Том 3).
Дані обставини визнавались Позивачем, ОСОБА_1 , під час судового розгляду справи та не заперечуються іншими учасниками справи.
Таким чином, позивачу,  ОСОБА_1 , з боку співвідповідача ПрАТ «Гнідавський цукровий завод», фактично пропонувалось житло, що перекликається з її позовними вимогами про зобов`язання надати їй інше благовлаштоване та придатне для проживання житло (квартиру) в м. Луцьку, проте, вона відмовилась від обох запропонованих варіантів.
Натомість ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом, під час розгляду якого нею фактично було підтримано її пропозицію, заявлену в поданій нею мировій угоді по справі від 05.09.2025 р. щодо згоди на отримання від відповідача компенсації в розмірі 75 000 доларів США, проте таких позовних вимог позивачем ОСОБА_1 заявлено не було, клопотання про зміну предмету спору позивачем заявлено не було.
З огляду на викладене, вирішуючи позовну вимогу про зобов`язання ТОВ «Радехівський цукровий завод» надати ОСОБА_1 інше благовлаштоване та придатне для проживання житло (квартиру) в м. Луцьку, суд дійшов висновку, що, в даному випадку, відсутній предмет спору, оскільки, в ході розгляду справи знайшло своє підтвердження неодноразове добровільне пропонування співвідповідачем позивачу вселення в інше благовлаштоване житло в м. Луцьку, від пропозицій якого ОСОБА_1 відмовилась. 
Більше того, суд констатує чинність такої пропозиції щодо надання ОСОБА_1 іншого благовлаштованого житлового приміщення і станом на день ухвалення судом даного судового рішення, що виключає існування спору між сторонами.
Отже, позивач, ОСОБА_1 , під час судового розгляду справи не довела належними, допустимими та достатніми доказами факт порушення відповідачами її прав та інтересів, з огляду на що такі позовні вимоги не підлягають задоволенню. 
Щодо позовної вимоги про зобов`язання ТзОВ «Радехівський цукор» повернути з незаконного володіння майно суд зазначає наступне. 
Заявляючи вказану вимогу, Позивачка не надала суду належного та конкретизованого переліку майна, яке, на її думку, підлягає поверненню. Не зазначила його індивідуальних ознак, кількості, стану та вартості, а також не подала належних доказів належності цього майна саме їй. 
Водночас, під час розгляду справи встановлено, що на зберіганні ТзОВ «Радехівський цукор» перебувають певні речі, під час огляду яких, в межах проведення процесуальних дій на досудовому слідстві у кримінальному провадженні, Позивачка заявила про своє право власності на них. 
Проте, на пропозицію забрати ці речі, вона відмовилась. 
Як пояснила ОСОБА_1 під час судового розгляду справи, їй дійсно було надано для огляду речі, які вона впізнала як свої, та було запропоновано їх забрати, на що вона не погодилась, пояснивши це відсутністю місця для їх зберігання. На запитання суду: «В разі ухвалення судом рішення про зобов`язання ТзОВ «Радехівський цукор» повернути позивачу її майно, чи буде в неї де його зберігати?», відповіла, що ні. 
Окрім цього, підтвердила в судовому засіданні, що їй дійсно пропонувалось забрати її майно, на що вона відмовилась. 
Представник ТзОВ «Радехівський цукор» в судовому засіданні підтвердила відсутність будь-яких перешкод у тому, щоб Позивачка забрала вказані речі у будь-який час. Більше того, Товариство на цьому наполягає, оскільки, зберігання під охороною цих речей в окремому закритому та опломбованому приміщенні унеможливлює використання останнього у виробничих цілях.
За таких обставин, суд дійшов висновку, що належними і допустимими доказами не підтверджено ані факту незаконного володіння відповідачем майном Позивачки, ані наявності спору щодо повернення конкретно визначених речей, з огляду на що такі позовні вимоги також не підлягають до задоволення, оскільки відсутній спір між сторонами, відсутнє порушення права позивача з доку відповідача, а, відтак, відсутній предмет спору в даній частині позовних вимог.
Щодо позовної вимоги про стягнення з ТзОВ «Радехівський цукор» моральної шкоди у розмірі 500 000,00 грн. суд дійшов наступного висновку.
Так, у частині третій статті 23 ЦК України встановлено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Наявність моральної шкоди доводиться позивачем, який в позовній заяві має зазначити, які моральні страждання та у зв`язку з чим він поніс і чим обґрунтовується розмір компенсації. Розмір відшкодування моральної шкоди оцінюється самим потерпілим та визначається у позовній заяві.
Право потерпілого на відшкодування моральної шкоди також презюмується положеннями ст.ст.1167, 1168 ЦК України.
При визначенні розміру такого відшкодування суд виходить з критеріїв, визначених ч.2 ст. 23 ЦК України, а також із загальних засад цивільного процесуального закону, який передбачає справедливе вирішення справи (ст.2 ЦПК), положень Основного Закону України, за яким людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю (ст.3 Конституції України).
Отже, відповідно до статей 23, 1167 ЦК України для відшкодування моральної шкоди необхідним є встановлення неправомірної поведінки відповідача, наявності у позивача моральної шкоди, причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідача та заявленою шкодою, а також вини відповідача. 
Згідно зі статтями 12, 81 ЦПК України обов`язок доведення зазначених обставин покладається на позивача, однак, вона не довела факт протиправної поведінки ТзОВ «Радехівський цукор», причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідача та моральною шкодою, ані самого факту й обсягу моральної шкоди. За таких обставин, правові підстави для задоволення цієї позовної вимоги також відсутні.
Відповідно до статей 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. За статтями 76, 81, 89 ЦПК України доказами є дані, на підставі яких суд встановлює обставини справи; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається; суд оцінює докази за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні.
Відповідно до статей 15, 16 ЦК України судовому захисту підлягає саме порушене, невизнане або оспорюване цивільне право чи інтерес. Отже, для задоволення позову позивач повинен довести наявність у нього відповідного права, факт його порушення саме відповідачем та наявність належного способу захисту щодо спірних правовідносин.
Відповідно до статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд з`ясовує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги та заперечення, якими доказами вони підтверджуються, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню. 
За статтями 263, 265 ЦПК України рішення суду повинно бути законним, обґрунтованим і містити мотиви, з яких суд виходив при його ухваленні.
Пункту 1 Статті 6 Конвенції про захист прав людини не зобов`язує суд давати детальну відповідь на кожний аргумент.
Суд не зобов`язаний аналізувати кожен аргумент чи доказ, якщо вони не стосуються суті справи або є повторюваними. Відповідно до практики ЄСПЛ (наприклад, рішення у справі «Проніна проти України»), обґрунтованість рішення вимагає відповіді лише на ключові питання, а не на кожну заяву сторони.
Оцінивши надані сторонами докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, позивачем не доведено, а судом не встановлено порушення відповідачами прав та інтересів ОСОБА_1 , а тому, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають. 
На підставі викладеного керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 76-81, 141, 259, 263-268, 352, 354 ЦПК України, суд
У Х В А Л И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Радехівський цукор», Приватного акціонерного товариства «Гнідавський цукровий завод», треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, Луцька міська рада, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, ОСОБА_3 , про зобов`язання вчинення певних дій, зобов`язання повернення з незаконного володіння майна та стягнення моральної шкоди, - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржено до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 

Позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_7 РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Радехівський цукор», адреса: 80250, Львівська обл., Червоноградський р-н, село Павлів, пр. Юності, будинок 39 ЄДРПОУ 36153189.

Відповідач: Приватне акціонерне товариство «Гнідавський цукровий завод», адреса 45606, Волинська обл., Луцький р-н., с. Рованці, вул. Промислова, буд. 3 ЄДРПОУ 00372658.

Третя особа: Луцька міська рада, адреса 43025, м. Луцьк, вул. Богдана Хмельницького, 19 ЄДРПОУ 34745204.

Третя особа: ОСОБА_3 , адреса АДРЕСА_7 РНОКПП НОМЕР_1 .

Повний текст рішення виготовлений 10 червня 2026 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду
Волинської області Т.А. Антіпова