Справа № 358/159/26  Провадження № 1-кп/358/128/26   	

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2026 року м. Богуслав 

Богуславський районний суд Київської області у складі:
головуючого судді     ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання   ОСОБА_2 ,
прокурора     ОСОБА_3 ,
обвинуваченого    ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Богуславі матеріали кримінального провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань №12026111230000066 від 05.01.2026за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Турия, Новомиргородського району Кіровоградської області, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , неодруженого, маючого на утриманні одну неповнолітню дитину, працюючого вальщиком лісу у Богуславському надлісництві філії «Столичний лісовий офіс» ДП «Ліси України», невійськовозобов`язаного, з повною загальною середньою освітою, раніше несудимого, НОМЕР_1 

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 263 КК України, -
УСТАНОВИВ:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

1.У відповідності до п. І Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України і від 12.10.1992 № 576 зі змінами, останній раз внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 04.08.2021 № 807 (надалі - Положення) дозвільна система - це особливий порядок виготовлення, придбання, зберігання, перевезення, обліку і використання спеціально визначених предметів, матеріалів і речовин, а також відкриття та функціонування окремих підприємств, майстерень і лабораторій з метою охорони інтересів держави та безпеки громадян.
2.Згідно з п. 2 Положення до предметів, матеріалів і речовин, підприємств, майстерень і лабораторій, на які поширюється дозвільна система, належать: вогнепальна зброя (нарізна воєнних зразків, несучасна стрілецька, спортивна, навчальна, охолощена, мисливська нарізна і гладкоствольна), бойові припаси до неї, холодна зброя, (арбалети, мисливські ножі тещо), пневматична зброя калібру понад 4,5 міліметра і швидкістю польоту кулі понад 100 метрів за секунду, пристрої вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначені патрони, вибухові матеріали і речовини, сильнодіючі отруйні речовини І - ІІ класу безпечності, збудники інфекційних захворювань І - II групи патогенності і токсини, сховища, склади і бази, де вони зберігаються, стрілецькі тири і стрільбища, мисливсько-спортивні стенди, а також підприємства і майстерні по виготовленню і ремонту вогнепальної та холодної зброї, піротехнічні майстерні, пункти вивчення матеріальної частини зброї, спеціальних засобів, праві л поводження з ними та їх застосування, магазини, в яких здійснюється продаж зброї та бойових припасів до неї, організації, що займаються збутом сильнодіючих отруйних речовин, і лабораторії, що проводять аналізи цих засобів і речовин, працюють із збудниками інфекційних захворювань І-ІІ групи патогенності і токсинами*).
3.Відповідно до п. 3 Положення міністерства та інші центральні органи державної виконавчої влади, підприємства, установи, організації, господарські об`єднання, а також громадяни мають право у встановленому порядку використовувати, зберігати, перевозити предмети, матеріали і речовини, відкривати підприємства, майстерні та лабораторії, на які поширюється дозвільна система.
4.Згідно з п. 6 Положення міністерства та інші центральні органи державної виконавчої влади, підприємства, установи, організації, господарські об`єднання, а також громадяни, яким у встановленому порядку надало право виготовляти, придбавати, зберігати, перевозити і використовувати предмети, матеріали і речовини, відкривати підприємства, майстерні та лабораторії, на які поширюється дозвільна система, повинні забезпечили їх належну охорону і правильне використання у господарській діяльності.
5.У відповідності до вимог п.п. 1 п. 9 Положення видача дозволів на вогнепальну зброю (нарізну воєнних зразків, несучасну стрілецьку, спортивну, навчальну, охолощену, мисливську нарізну і гладкоствольну), бойові припаси до неї, холодну зброю, пристрої вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначені патрони, сховища, склади і бази, де вони зберігаються, стрілецькі тири і стрільбища, мисливсько-спортивні стенди, а також підприємства і майстерні по виготовленню і ремонту вогнепальної та холодної зброї, піротехнічні майстерні, пункти вивчення матеріальної частини зброї, спеціальних засобів, правил поводження з ними та їх застосування, магазини, в яких здійснюється продаж зброї та бойових припасів до неї - у порядку, визначеному МВС.
6.Згідно з п. 15 Положення посадові особи та громадяни, які порушили порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку охорони, перевезення і використання предметів, матеріалів і речовин, відкриття і функціонування підприємств, майстерень і лабораторій, па які поширюється дозвільна система, несуть, відповідальність згідно з чинним законодавством України.
7.Крім цього, у відповідності до п. 2.1. Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 21.08.1998 № 622 зі змінами, останній раз внесеними наказом від 16.06.2020 №459 (надалі - Інструкції) здійснюючи дозвільну систему, органи поліції відповідно до законодавства України видають громадянам - дозволи на придбання, зберігання та носіння вогнепальної мисливської зброї, холодної, охолощеної, пневматичної зброї, пристроїв.

8.Відповідно до п. 8.1. Інструкції дозвільна система, що здійснюється органами поліції, поширюється на бойову нарізну військових зразків зброю або виготовлену за спеціальним замовленням, охолощену, нейтралізовану, несучасну, спортивну, мисливську вогнепальну зброю, бойові припаси до зброї, основні частини зброї, пневматичну, холодну зброю, пристрої та патрони до них, що належать підприємствам, установам, організаціям, суб`єктам господарювання та громадянам.
9.У відповідності до п. 9.1. Інструкції вогнепальна, пневматична та холодна зброя і бойові припаси до неї, пристрої та патрони до них міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади, Національним банком України, підприємствами, установами, організаціями можуть придбаватися для: озброєння особового складу охорони, а також окремих осіб, яким за родом служби законом дозволено носіння вогнепальної зброї, пневматичної та холодної зброї, пристроїв; науково-дослідних потреб; навчальних потреб (забезпечення допризовної військової і спеціальної підготовки); спортивних потреб; промислового та любительського полювання; захисту життя, здоров`я та майна громадян; використання на зйомках кінофільмів, у сценічних постановках, циркових виставах; експонування музеях та виставках; колекціонування.
10.Згідно з п. 9.2. Інструкції дозволи на придбання, зберігання та носіння зброї, пристроїв та патронів до них для вказаних потреб видаються тільки за наявності законодавчого або іншого нормативно-правового акта про надання права працівникам міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, Національного банку України, підприємств, установ і організацій користуватися нею при виконанні службових обов`язків лише після вивчення ними матеріальної частини зброї, правил поводження з нею, її застосування та використання, що здійснюється у пунктах вивчення матеріальної частини зброї, спеціальних засобів, правил поводження з ними та їх застосування після здачі заліку та отримання довідки про вивчення матеріальної частини зброї, спеціальних засобів, правил поводження з ними та їх застосування.
11.Згідно п. 1 «Переліку видів майна, що не може перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України» затверджених Постановою Верховної Ради України від 17.06.1992 року №2471 -XII - зброя, боєприпаси (крім мисливської і пневматичної зброї, зазначеної в додатку N 2, і боєприпасів до неї, а також спортивної зброї і боєприпасів до неї, що придбаваються громадськими об`єднаннями з дозволу органів внутрішніх сирів), бойова і спеціальна військова техніка, ракетно-космічні комплекси, - відносяться до видів майна, що не може перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України.
12.Згідно додатку №2 «Переліку видів майна, що не може перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України» затверджених Постановою Верховної Ради України від 17.06.1992 року № 2471-XII - громадяни набувають права власності на такі види майна, придбаного ними з відповідного дозволу, що надається: а) на вогнепальну гладкоствольну мисливську зброю - органами внутрішніх справ за місцем проживання особам, які досягли 21-річного віку; на вогнепальну мисливську нарізну зброю (мисливські карабіни, гвинтівки, комбіновану зброю з нарізними стволами) - органами внутрішніх справ за місцем проживання особам, які досягли 25-річного віку.
13.Однак, в 2021 році, точної дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_4 , всупереч вказаним вимогам законодавства України, достовірно знаючи, що немає передбаченого законом дозволу на придбання та зберігання вогнепальної зброї, на відкритій ділянці місцевості неподалік від свого господарства, що розташоване по АДРЕСА_1 знайшов саморобний пістолет та 11 патронів.
14.Побачивши вказаний пістолет та 11 патронів, у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, спрямований на придбання, зберігання та носіння вогнепальної зброї, тому останній, взяв їх з собою тим самим незаконно придбав саморобний пістолет, який належить до гладкоствольної вогнепальної зброї, та 11 патронів, які належать до боєприпасів до нарізної вогнепальної зброї, які переніс до місця свого проживання по АДРЕСА_1 , де в подальшому незаконно їх зберігав без передбаченого законом дозволу.
15.05.01.2026 на території господарства ОСОБА_4 , що розташоване по АДРЕСА_1 , проведено невідкладний обшук, під час якого виявлено та вилучено саморобний пістолет, який належить до гладкоствольної вогнепальної зброї, та 11 патронів, які належать до боєприпасів до нарізної вогнепальної зброї.
16.Згідно висновку експерта встановлено, що наданий на дослідження пістолет належить до гладкоствольної вогнепальної зброї, є саморобним однозарядним пістолетом, виготовлений по тину однозарядних пістолетів, призначений для стрільби мисливськими патронами 28-го калібру, виготовлений шляхом з`єднання в одну конструктивну одиницю, а саме ствола з колодкою та рамки револьвера моделі «Наган». Наданий на дослідження пістолет придатний для проведення пострілів. Надані на дослідження 11 патронів належать до боєприпасів до нарізної вогнепальної зброї, є спортивно - мисливськими патронами кільцевого спалаху калібру 5,6 мм (.221.R), які виготовлені промисловим способом та придатні до стрільби.
17.Таким чином, ОСОБА_4 своїми умисними протиправними діями скоїв злочин, а саме незаконне придбання, зберігання та носіння вогнепальної збри та бойових припасів без передбаченого законом дозволу, тобто вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачений ч. 1 ст. 263 КК України.
Докази на підтвердження встановлених судом обставин
18.У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, підтвердив фактичні обставини, викладені в обвинувальному акті, не оспорював їх і щиро розкаявся у вчиненому.
19.Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_4 пояснив, що у 2021 році знайшов саморобний пістолет та патрони до нього, після чого забрав їх до місця свого проживання, де зберігав до моменту їх вилучення працівниками поліції. Пояснив, що не мав наміру використовувати зазначені предмети для заподіяння шкоди будь-кому, однак визнав, що незаконно зберігав їх без передбаченого законом дозволу. Просив суд врахувати це, а також його позитивну характеристику, відсутність судимостей і призначити покарання, не пов`язане з позбавленням волі.
20.Показання обвинуваченого є послідовними, логічними та узгоджуються з фактичними обставинами кримінального провадження, викладеними в обвинувальному акті, а також іншими дослідженими судом матеріалами, у зв`язку з чим суд бере їх до уваги.

21.Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за обставин, викладених в обвинувальному акті, прокурор не оспорював зазначених фактичних обставин, суд пересвідчився, що учасники судового провадження, у тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин, їх позиція є добровільною та істинною. Після роз`яснення обвинуваченому положень ч. 3 ст. 349 КПК України, зокрема, того, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини кримінального провадження в апеляційному порядку, та за відсутності заперечень учасників судового провадження суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих фактичних обставин, які ніким не оспорювалися.
22.З урахуванням положень ч. 3 ст. 349 КПК України судове слідство було обмежено допитом обвинуваченого, дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують його особу, висновків судових експертиз, відомостей щодо процесуальних витрат, речових доказів та арешту майна.
23.При ухваленні вироку відносно обвинуваченого ОСОБА_4 суд вважає за необхідне відповідно до положень ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосувати як джерело права Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини.
24.Так, у рішеннях «Коробов проти України» від 21.10.2011, «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 Європейський суд з прав людини зазначає, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.
25.Враховуючи викладене, оцінивши показання обвинуваченого у сукупності з дослідженими під час судового розгляду матеріалами кримінального провадження, суд дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за обставин, викладених в обвинувальному акті.
26.Оцінивши зібрані у кримінальному провадженні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що дії ОСОБА_4 правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 263 КК України, — незаконне придбання, носіння та зберігання вогнепальної зброї та бойових припасів без передбаченого законом дозволу.
Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.
27.Обставинами, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченому, суд визнає щире каяття. 
28.Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченому судом не встановлені.
Мотиви призначення покарання
29. Суд зазначає, що відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами.

30. У правовій державі покарання насамперед є засобом виправлення особи та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, при цьому мають застосовуватися не надмірні, а лише необхідні та зумовлені його метою заходи державного примусу.

31. На реалізацію принципу, встановленого частиною другою статті 61 Конституції України, відповідно до якого юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, спрямовані положення статті 65 КК України. Зазначений принцип конкретизовано положеннями Кримінального кодексу України щодо призначення покарання з урахуванням тяжкості кримінального правопорушення, особи винного та інших обставин, що мають значення для правильного вирішення питання про вид і розмір покарання.

32. Відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених ст. 65 КК України, суд призначає покарання конкретній особі за конкретне кримінальне правопорушення, максимально індивідуалізуючи його.

33. Призначене судом покарання повинно відповідати ступеню тяжкості кримінального правопорушення, обставинам його вчинення, даним про особу винного та бути необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

34. Окремим проявом принципу справедливості є відповідність покарання тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, що передбачає домірність покарання характеру і ступеню суспільної небезпечності вчиненого.

35. Виходячи з мети покарання та принципів справедливості, співмірності й індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчиненого кримінального правопорушення, ступеню його суспільної небезпечності, а також даним про особу винного.

36. Отже, кримінально-правовий зміст принципу справедливості полягає у тому, що покарання, яке застосовується до особи, повинно відповідати тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, конкретним обставинам його вчинення та даним про особу винного.

37. Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 23 травня 2023 року у справі № 135/563/22.

38. Вчинене ОСОБА_4 кримінальне правопорушення відповідно до положень ст. 12 КК України є тяжким злочином.

39. Під час судового розгляду не встановлено обставин, які відповідно до статей 36–43 КК України виключають кримінальну протиправність діяння, а також підстав для звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності, передбачених статтями 44–49 КК України.

40. Підстав для застосування положень ст. 69 КК України, суд не вбачає, оскільки відсутні виняткові обставини, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

41. Обираючи ОСОБА_4 вид та розмір покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, спосіб, обстановку, місце та час його вчинення, форму вини, мотиви та мету, а також дані про особу обвинуваченого, його поведінку до та після вчинення кримінального правопорушення. Суд також бере до уваги, що ОСОБА_4 раніше не судимий, офіційно працевлаштований, на утриманні має одну неповнолітню дитину, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, визнав свою вину, щиро розкаявся у вчиненому та сприяв швидкому судовому розгляду кримінального провадження.

42. Згідно з досудовою доповіддю Обухівського районного сектору № 1 філії Державної установи «Центр пробації» у місті Києві та Київській області, ризик вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення оцінюється як середній. Водночас орган пробації дійшов висновку, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства.

43. Умови, підстави та порядок звільнення особи від покарання та його відбування визначені розділом XII Загальної частини КК України. Одним із таких випадків є звільнення від відбування покарання з випробуванням, передбачене ст. 75 КК України.

44. Відповідно до ч. 1 ст. 75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, катування, передбаченого частиною третьою статті 127 цього Кодексу, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

45. Враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , його щире каяття, повне визнання вини, наявність обставини, що пом`якшує покарання, відсутність обставин, які його обтяжують, а також висновок органу пробації про можливість його виправлення без ізоляції від суспільства, суд доходить висновку, що виправлення обвинуваченого можливе без відбування призначеного покарання. З огляду на викладене, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі із застосуванням положень ст. 75 КК України та покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

46. Зокрема, за ч. 1 ст. 263 КК України слід призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком три роки, зі звільненням від відбування призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України з випробуванням, встановивши іспитовий строк один рік.

47. Крім того, відповідно до положень ч. 1 ст. 76 КК України, суд покладає на ОСОБА_4 обов`язки, передбачені пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи, а також про обов`язок, передбачений п. 4 ч. 3 ст. 76 КК України, а саме: виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

48. На переконання суду, призначення ОСОБА_4 покарання у виді трьох років позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України є необхідним і достатнім для його виправлення та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень, відповідає принципам справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання.

49. Суд вважає, що таке покарання забезпечить досягнення мети, визначеної ст. 50 КК України, сприятиме виправленню обвинуваченого, формуванню у нього стійкої правослухняної поведінки та водночас забезпечить розумний баланс між інтересами суспільства й правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд
50. Питання щодо речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

51. Запобіжний захід відносно обвинуваченого не застосовано.

52. Цивільний позов у межах цього кримінального провадження не заявлено.

53. Відповідно до статей 124, 126 КПК України процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів та проведенням судових експертиз, у розмірі 12 479 (дванадцять тисяч чотириста сімдесят дев`ять) гривень 60 копійок підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави.

54. Відповідно до ст. 174 КПК України, суд дійшов висновку про необхідність скасування арешту майна, накладеного ухвалами слідчого судді Богуславського районного суду Київської області від 09 січня 2026 року.

На підставі викладеного, керуючись 100, 349, 370, 371, 373, 374, 376, 394 КПК України, суд
УХВАЛИВ:

ОСОБА_4  визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі. 
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки.
На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки:
-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
-виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.
Роз`яснити ОСОБА_4 , що відповідно до ст. 165 КВК України, іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення цього вироку, тобто з 30 червня 2026 року.
Запобіжний захід щодо ОСОБА_4 до набрання цим вироком законної сили не обирати.
Стягнути із  ОСОБА_4 , (РНОКПП – НОМЕР_2 ), на користь держави судові витрати по справі понесені на залучення експертів у кримінальному провадженні, а саме: в розмірі 5 348,40 грн. за проведення вибухово-технічної експертизи № - СЕ-19/111-26/1702-ВТХ; в розмірі 3 565,60 грн. за проведення судової балістичної експертизи № СЕ-19/111-26/1334-БЛ; в розмірі 3 565,60 грн. за проведення судової експертизи матеріалів, речовин і виробів № СЕ-19/111-26/1777-ФХВР, всього 12 479 (дванадцять тисяч чотириста сімдесят дев`ять) гривень 60 коп. 
Скасувати арешт майна у кримінальному провадженні № 12026111230000066 від 09.01.2026, накладений на металеву банку циліндричної форми з вмістом речовини сіро-коричневого кольору, схожої на порох, 11 (одинадцять) циліндричних предметів зовні схожих на патрони до малокаліберної зброї, пристрій зовні схожий на підвіску мінометного прицілу NSB - 4Е, вогнепальну зброю, металеву банку з вмістом в ній речовини сіро-коричневого кольору, схожої на порох, ухвалою слідчого судді Богуславського районного суду Київської області від 09.01.2026 (Справа №358/24/26, провадження №1-кс/9/26).
Скасувати арешт майна у кримінальному провадженні № 12026111230000066 від 05.01.2026, накладений на піротехнічний виріб учбово – тренувальний з написом «ПІРО-5», ухвалою слідчого судді Богуславського районного суду Київської області від 09.01.2026 (Справа №358/24/26, провадження №1-кс/11/26).
Речові докази по справі:
- пістолет, дев`ять патронів, дві гільзи, які поміщено до пакету експертної служби МВС № 6331309 та передано в кімнату зберігання речових доказів відділення поліції № 2 Обухівського РУН ГУНП з Київській області - знищити;
-залишки гранати імітаційно - тренувальної «ПІРО-5Г», які поміщено до пакету експертної служби МВС № 2961870 та передано в кімнату зберігання речових доказів відділення поліції № 2 Обухівського РУП ГУНП в Київській області - знищити;
-два паперові конверти з вмістом зразків пороху, які поміщено до пакету експертної служби МВС № 6618361 та передано в кімнату зберігання речових доказів відділення поліції № 2 Обухівського РУП ГУНП в Київській області – знищити;
-дві металеві банки з вмістом пороху, які поміщено до пакету вибухотехнічної служби НПУ № АВ2003340 та передано в кімнату зберігання речових доказів відділення поліції № 2 Обухівського РУП ГУНП в Київській області - знищити; 
- пристрій зовні схожий на підвіску мінометного прицілу NSB - 4В, яку упаковано в герметичний номерний пакет INZ 4065063 - знищити;
Матеріали кримінального провадження № 12026111230000066 від 05.01.2026 залишити при обвинувальному акті, з подальшим зберіганням у справі №358/159/26, провадження №1-кп/358/128/26.
Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана до Київського апеляційного суду через Богуславський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду та дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та обвинуваченому. Учаснику судового провадження, який не був присутній у судовому засіданні, копію вироку надіслати не пізніше наступного дня після його ухвалення в порядку, визначеному ст. 376 КПК України.

Суддя 	ОСОБА_1