Справа № 450/420/26 
Провадження № 2/450/1218/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 червня 2026 року Пустомитівський районний суд Львівської області в складі:
головуючого-судді Кукси Д.А.
секретаря судового засідання Глинської У.Я.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників судового розгляду в приміщенні суду м. Пустомити цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УСГ», третя особа ОСОБА_2 про відшкодування шкоди завданої внаслідок ДТП, - 
суд постановив таке рішення:
підстава позову (позиція позивача): позивач звернувся до суду з позовом до відповідача та просить стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УСГ» на позивача майнову шкоду в розмірі 170000,00 грн. та судові витрати.
В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 27 січня 2023 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу AUDI A4, тип - загальний легковий універсал, 2011 року випуску, об`єм двигуна – 1798 куб. см, номер кузова (шасі, рами) НОМЕР_1 , державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , який на момент ДТП перебував у законному володінні позивача на підставі нотаріально посвідченої довіреності від 11 листопада 2022 року, зареєстрованої в реєстрі за № 3613.
Відповідно до зазначеної довіреності позивач був уповноважений володіти, користуватися та розпоряджатися вказаним транспортним засобом, зокрема керувати ним, знімати з обліку, продавати за ціною та на умовах на власний розсуд, а також обмінювати його. Таким чином, на момент настання дорожньо-транспортної пригоди позивач був законним володільцем транспортного засобу та особою, майнові права й законні інтереси якої були порушені внаслідок заподіяння шкоди. Вина водія іншого транспортного засобу у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди підтверджується постановою Пустомитівського районного суду Львівської області від 22 березня 2023 року у справі № 450/922/23, з урахуванням виправлення описки постановою суду від 04 серпня 2023 року. Зазначене судове рішення набрало законної сили. Унаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортному засобу було завдано механічних пошкоджень, для усунення яких позивачем понесено витрати на відновлювальний ремонт у розмірі 170000,00 грн. Цивільно-правова відповідальність особи, винної у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, на момент ДТП була застрахована у відповідача. Позивач звернувся до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування, однак отримав відмову з формальних підстав, що суперечить вимогам Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до положень зазначеного Закону та усталеної судової практики Верховного Суду, право на отримання страхового відшкодування має потерпіла особа, у тому числі законний володілець транспортного засобу, майну якого завдано шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.
16.02.2026, 13.05.2026 та 28.05.2026 позивачем подано клопотання про зупинення провадження у справі. В обґрунтування заявлених клопотань зазначає, що ухвалою Львівського апеляційного суду від 23.03.2026 відкрито апеляційне провадження у справі №450/249/24, а ухвалою від 08.05.2026 справу призначено до апеляційного розгляду на 28.09.2026, що підтверджується копією відповідної ухвали. Позивач вказує, що у справі №450/249/24 встановлюються обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення цієї справи, зокрема щодо обставин дорожньо-транспортної пригоди, визначення належного потерпілого та наявності підстав для виплати страхового відшкодування. У зв`язку з цим, до набрання законної сили судовим рішенням у зазначеній справі існує об`єктивна неможливість розгляду справи №450/420/26. Посилаючись на пункт 6 частини першої статті 251 ЦПК України, позивач просить зупинити провадження у справі №450/420/26 до набрання законної сили судовим рішенням у справі №450/249/24, яка перебуває на розгляді Львівського апеляційного суду. 
Позиція відповідача: представник відповідача ПрАТ «Страхова компанія «УСГ» - Василевський О.Л. заперечив проти задоволення позову та зазначив, що 25.10.2022 між відповідачем і ОСОБА_3 було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР-211694667, предметом якого є страхування цивільно-правової відповідальності під час експлуатації автомобіля Renault Megane, д.р.н. НОМЕР_3 . 27.01.2023 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів Renault Megane, д.р.н. НОМЕР_3 , та Audi, д.р.н. НОМЕР_4 , внаслідок чого обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Після настання дорожньо-транспортної пригоди до страховика із повідомленнями про страховий випадок та поясненнями щодо його обставин звернулися ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та ОСОБА_4 . Пошкоджений транспортний засіб Audi, д.р.н. НОМЕР_4 був оглянутий представником страховика, про що складено відповідний протокол огляду. У подальшому із заявами про виплату страхового відшкодування звернулися ОСОБА_1 та ОСОБА_4 . Листом від 26.04.2023 страховик повідомив заявників про необхідність подання документів, що підтверджують право на отримання страхового відшкодування, зазначивши, що за відсутності таких документів правові підстави для здійснення страхової виплати відсутні. На думку відповідача, позивач не довів наявності права на отримання страхового відшкодування, оскільки не є власником пошкодженого транспортного засобу. Власником автомобіля Audi, д.р.н. НОМЕР_4 відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу є ОСОБА_5 . Позивач посилається на нотаріально посвідчену довіреність від 11.11.2022, однак строк її дії закінчився 25.02.2023. Станом на момент прийняття страховиком рішення щодо здійснення страхової виплати зазначена довіреність уже втратила чинність, а інших документів, які підтверджували б право позивача на отримання страхового відшкодування або повноваження діяти від імені власника транспортного засобу, страховикові подано не було. Крім того, представник відповідач посилається на положення статей 35 та 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідно до яких виплата страхового відшкодування здійснюється лише за умови подання всіх документів, передбачених законом, зокрема документів, що підтверджують право заявника на отримання страхового відшкодування. За відсутності таких документів страховик позбавлений можливості прийняти рішення про здійснення страхової виплати. Також, відповідач звернув увагу суду на те, що між тими самими сторонами вже існували судові спори щодо відшкодування шкоди, завданої цією ж дорожньо-транспортною пригодою. Зокрема, у справі № 450/2927/23 позов ОСОБА_4 було залишено без розгляду за його заявою, а у справі № 450/249/24 рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 26.01.2026 у задоволенні позову відмовлено. Вказане рішення оскаржено в апеляційному порядку, у зв`язку з чим справа перебуває на розгляді Львівського апеляційного суду.
З огляду на викладене представник відповідача вважає, що позивач не довів наявності передбачених законом підстав для отримання страхового відшкодування, а тому просив суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.
Позиція третьої особи: 05.02.2026  ОСОБА_2 подала до суду заяву в якій зазначає, що у провадженні Пустомитівського районного суду Львівської області перебувала справа №450/249/24 за позовом ОСОБА_4 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у якій вона була залучена до участі як третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору. На момент подання пояснень рішення у зазначеній справі ще не було проголошено. ОСОБА_2 вказує, що позов позивача має аналогічний предмет та ґрунтується на тих самих фактичних обставинах, що й позов ОСОБА_4 , оскільки обидва стосуються відшкодування шкоди, завданої одному й тому самому транспортному засобу внаслідок однієї дорожньо-транспортної пригоди. Посилаючись на положення статей 43, 44, 175 та 185 ЦПК України, третя особа зазначила, що учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися процесуальними правами, не допускати зловживання ними та підтверджувати відсутність іншого позову до того самого відповідача з тим самим предметом і з тих самих підстав. На думку третьої особи, подання цього позову свідчить про зловживання процесуальними правами, оскільки аналогічний спір уже перебував на розгляді суду за позовом ОСОБА_4 .
З огляду на викладене просила суд повернути позовну заяву.
Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії та рішення у справі.
03.02.2026 ухвала про залишення позовної заяви без руху; 05.02.2026 заява; 10.02.2026 заява про усунення недоліків вказаних в ухвалі суду від 03.02.2026; 12.02.2026 ухвала про відкриття провадження у справі та призначення справи до розгляду; 16.02.2026 заява про зупинення провадження у справі; 18.03.2026 клопотання про залишення позовної заяви без руху; 18.03.2026 клопотання про продовження процесуального строку для подачі відзиву; 18.03.2026 клопотання про передачу справи за підсудністю; 19.03.2026 ухвала; 25.03.2025 відзив на позовну заяву; 13.05.2026 заява про зупинення провадження у справі; 14.05.2026 заява про уточнення клопотання; 28.05.2026 доповнення до заяви про зупинення провадження у справі у зв`язку з розглядом пов`язаної справи в апеляційному порядку.
Встановлені судом фактичні обставини та оцінка суду.
Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, дійшов наступного висновку.
Відповідно до ч. 2 ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Згідно ч. 1 та 2 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 
У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Судом встановлено, що відповідно до постанови Пустомитівського районного суду Львівської області від 22.03.2023 у справі № 450/922/23, провадження № 3/450/780/23 вбачається, що 27.01.2023 о 16:55 год. за адресою: Львівський район, с. Гамаліївка, автодорога М-06 530 + 650 м, водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «RENAULT MEGANE» номерний знак НОМЕР_3 , не надала дорогу транспортному засобу марки «Ауді» д.н.з. НОМЕР_5 під керуванням ОСОБА_4 . Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Такими своїми діями ОСОБА_2 порушила вимоги п.п. 16.11 ПДР України, із врахуванням постанови про виправлення описки від 04.08.2023.
Вищевказаною постановою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення. передбаченого ст. 124 КУпАП. Така не оскаржувалась та набрала законної сили 04.04.2023.
Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року в справі за заявою № 48553/99 «Совтрансавто - Холдинг» проти України», а також згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року в справі за заявою № 28342/95 «Брумареску проти Румунії» існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає, серед іншого, і те, що у будь - якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.
Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_6 , станом на 27.01.2023 власником транспортного засобу марки AUDI, моделі A4, д.н.з. НОМЕР_4 , була ОСОБА_5 .
Згідно довіреності від 25.08.2022, посвідченої приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Рівненської області Червук О. В., зареєстрованої в реєстрі за № 662, ОСОБА_5 відповідно до усного договору доручення цією довіреністю уповноважила: ОСОБА_6 та ОСОБА_7 розпоряджатися (а саме: керувати, зняти з обліку, продати за ціну та умовах на свій розсуд, обміняти) належним їй на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_6 , виданого 24.08.2022 органом 5641, автомобілем марки AUDI, модель A4, тип загальний легковий універсал, 2011 року випуску, об`єм двигуна 1798, шасі (кузов, рама) № НОМЕР_1 , реєстраційний № НОМЕР_7 , який зареєстрований 24.08.2022 органом 5641.
Крім того, відповідно до довіреності від 11.11.2022, посвідченої приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Юзвою Н.Б., зареєстрованої в реєстрі за №3613, ОСОБА_7 , який діє на підставі довіреності, виданої з правом передоручення посвідченої Червук О.В., приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Рівненської області, 25.08.2022 в реєстрі за №662, діючи на підставі попередньої домовленості з повіреним,
уповноважив ОСОБА_1 розпоряджатися (а саме: керувати, зняти з обліку, продати за ціну та на умовах на свій розсуд, обміняти) належним моєму довірителю на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_6 , виданого 24.08.2022 ТСЦ 5641, автомобілем марки AUDI, модель А4, тип загальний легковий універсал, 2011 року випуску, об?єм двигуна 1798, шасі (кузов, рама) № НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_4 , який зареєстрований 24.08.2022 ТСЦ 5641 (дата першої реєстрації - 18.10.2011, дата першої реєстрації в Україні - 24.08.2022), дійсна до 25.02.2023.
Згідно з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду №42962 від 30.01.2023 ОСОБА_3 , власник транспортного засобу Renault Megane, д.н.з. НОМЕР_3 , зазначив, що 27.01.2023 о 16:40 на А/дорозі Т-14-14 Північний обхід м. Львова (0 км + 0 м) сталася ДТП за участю зазначеного транспортного засобу під час його керування ОСОБА_8 , при цьому на момент ДТП цивільно-правова відповідальність останньої була застрахована у ПрАТ «Страхова компанія «УСГ» за договором №ЕР-211694667, строк дії якого становив з 26.10.2022 по 25.10.2023 включно.
Відповідно до повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду №ЗСЦВ-000000000005149 від 01.02.2023 ОСОБА_4 повідомив, що 27.01.2023 о 16:54 год. за адресаою Траса, Львівська область на Північному обході м. Львова сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу AUDI A4, д.н.з. НОМЕР_4 , під його керуванням, внаслідок чого автомобіль зазнав механічних пошкоджень, при цьому зазначений транспортний засіб був застрахований за договором добровільного страхування (КАСКО) у СК «Примєр Альянс».
Відповідно до заяви про виплату страхового відшкодування від 16.02.2023 ОСОБА_1 звернувся до відповідача з вимогою про виплату страхового відшкодування шляхом перерахування коштів на його картковий рахунок, відкритий в АТ «Універсал Банк», у зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою, що сталася 27.01.2023 за адресою Траса, Львівська область Північному обході м. Львова, внаслідок якої було пошкоджено транспортний засіб AUDI A4, н.з. НОМЕР_4 , а цивільно правова відповідальність особи, причетної до настання ДТП, застрахована в ПАТ «Страхова компанія «УСГ» за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності №ЕР-211694667, забезпечений транспортний засіб RENAULT Megane з н.з. НОМЕР_3 .
Крім того, із заявою про виплату страхового відшкодування 06.02.2023 до ПАТ «СК «УСГ» звернувся ОСОБА_4 , яку було зареєстрована за № ЗСЦВ-000000000005160.
Згідно відповіді ПАТ «СК «УСГ» - Ушакову А. О. та ОСОБА_4 , за вих. № ЗСЦВ-5149/3 від 26.04.2023, встанолено, що останні звернулися до ПАТ «Страхова компанія «УСГ» із заявою про виплату страхового відшкодування за шкоду заподіяну власнику транспортного засобу Audi A4, д.н.з. НОМЕР_8 , на підставі довіреності від 25.08.2022, однак довіреність від 25.08.2022 припинила строк дії 25.02.2023, а тому на теперішній час - ОСОБА_1 та ОСОБА_4 не мають повноважень відповідно до даної довіреності на отримання страхового відшкодування, за шкоду завдану власнику вищевказаного транспортного засобу та повідомлено про необхідність надати документ, що посвідчує право на отримання страхового відшкодування та постанову суду, в іншому випадку ПАТ «Страхова компанія «УСГ» не матиме підстав для виплати страхового відшкодування за Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №EP-211694667 від 25.10.2022. 
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про страхування» страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових виплат), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових коштів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.
Згідно вимог ст. 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно ч. 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
У постанові від 04.07.2018 року у справі № 755/18006/15-ц Велика Палата Верховного Суду вказала, що покладення обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону 1961-IV).
Таким чином, обов`язок з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування покладається на страховика.
Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
У відповідності до ст. 5 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.
Згідно з п. З ч. 1 ст. 20 Закону України «Про страхування», страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.
Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, завдану внаслідок ДТП майну третьої особи.
Відповідно до ст. 29 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.
З огляду на наведені обставини, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд доходить висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог з огляду на таке.
Судом встановлено, що на момент дорожньо-транспортної пригоди 27.01.2023 позивач не був власником транспортного засобу AUDI A4, д.н.з. НОМЕР_4 , оскільки відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу його власником була ОСОБА_5 .
На підтвердження свого права на звернення до страховика позивач посилається на нотаріально посвідчену довіреність від 11.11.2022, видану ОСОБА_7 , якою його було уповноважено, зокрема, керувати транспортним засобом та розпоряджатися ним. Разом із тим судом встановлено, що строк дії зазначеної довіреності закінчився 25.02.2023.
Відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик зобов`язаний прийняти рішення щодо здійснення страхового відшкодування протягом 90 днів із дня отримання заяви про страхове відшкодування за умови подання особою всіх необхідних документів, що підтверджують її право на отримання такого відшкодування.
Позивач звернувся до страховика із заявою про виплату страхового відшкодування 16.02.2023, однак на момент спливу встановленого законом строку для прийняття страховиком рішення щодо виплати страхового відшкодування дія довіреності вже припинилася. Після припинення її дії позивач не надав відповідачу жодного належного документа, який би підтверджував його право діяти від імені власника транспортного засобу або право самостійно отримати страхове відшкодування.
Крім того, матеріалами справи підтверджено, що під час дорожньо-транспортної пригоди транспортним засобом керував ОСОБА_4 , а не позивач. Також позивачем не подано належних та допустимих доказів понесення ним витрат на відновлювальний ремонт транспортного засобу, фактичного розміру майнової шкоди, завданої саме йому, або інших доказів, які б підтверджували порушення його особистого майнового права.
За таких обставин суд доходить висновку, що на момент виникнення у відповідача обов`язку щодо прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування позивач не підтвердив належними доказами наявності у нього права на отримання такого відшкодування, а також не довів факту заподіяння саме йому майнової шкоди та її розміру. Відтак правові підстави для задоволення позову відсутні. 
Щодо клопотання позивача про зупинення провадження, то суд зазначає наступне.
ОСОБА_4 (батько позивача) раніше двічі звертався до Пустомитівського районного суду Львівської області з позовами про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 27.01.2023, щодо пошкодження транспортного засобу AUDI A4, д.р.н. НОМЕР_4 . Так, у справі № 450/2927/23 (провадження № 2/450/1218/23) ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 27.07.2023 позовну заяву залишено без розгляду. У подальшому ОСОБА_4 повторно звернувся до суду з аналогічним позовом. Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 26.01.2026 у задоволенні позову відмовлено, яке було оскаржене в апеляційному порядку, а ухвалою Львівського апеляційного суду від 08.05.2026 справу призначено до розгляду на 28.09.2026.
Разом із тим сам по собі факт перебування зазначеної справи на розгляді суду апеляційної інстанції не свідчить про наявність об`єктивної неможливості розгляду цієї справи у розумінні пункту 6 частини 1 статті 251 ЦПК України, а тому підстав для зупинення провадження у справі суд не вбачає.
З огляду на те, що ОСОБА_4 вже звертався до суду з аналогічними позовними вимогами, що випливають із тих самих обставин дорожньо-транспортної пригоди та стосуються відшкодування шкоди, завданої пошкодженням одного й того ж транспортного засобу, суд враховує наявність раніше розглянутих спорів між тими самими сторонами щодо тотожного предмета та підстав позову.
За таких обставин повторне звернення з аналогічними вимогами, які ґрунтуються на тих самих фактичних обставинах, не змінює правової природи спору та не створює нових підстав для його задоволення, що у сукупності з іншими встановленими судом обставинами є додатковим підтвердженням необґрунтованості заявлених вимог.
Таким чином, враховуючи, що позивач не був власником пошкодженого транспортного засобу, на момент виникнення у відповідача обов`язку щодо прийняття рішення про виплату страхового відшкодування строк дії довіреності, на яку він посилався як на підставу своїх повноважень, закінчився, а належних доказів, які б підтверджували його право на отримання страхового відшкодування, матеріали справи не містять, при цьому позивач не керував транспортним засобом під час дорожньо-транспортної пригоди та не надав належних і допустимих доказів заподіяння саме йому майнової шкоди, понесення витрат на відновлювальний ремонт і розміру таких збитків, суд дійшов висновку, що позивач не довів наявності сукупності обставин, з якими закон пов`язує виникнення права на отримання страхового відшкодування. Відтак позовні вимоги є необґрунтованими, недоведеними та не підлягають задоволенню.
Крім того, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.
Згідно з положеннями ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Оскільки, позовні вимоги ОСОБА_1 не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи, а тому у задоволенні таких слід відмовити. 
За ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача судовий збір стягненню не підлягає..
Керуючись ст. 55 Конституції України, ст. ст. 3, 22, 28, 29, 34 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", ст.ст. 2, 4, 5, 28, 141, 175, 177, 184, 258-259, 264-265, 354 ЦПК України, суд –

п о с т а н о в и в :

В задоволенні позовних вимог  ОСОБА_1 про відшкодування шкоди завданої внаслідок ДТП,- відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30 - денний строк з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_9 , місце реєстрації АДРЕСА_1 .
Відповідач: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «УСГ», ЄДРПОУ 30859524, місцезнаходження 03038, м. Київ, вул. І. Федорова, 32-А.
Третя особа: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_10 , місце реєстрації АДРЕСА_2 .

Суддя: Д. А. Кукса