Справа № 152/1582/25
1-кп/152/51/26

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 квітня 2026 року м. Шаргород

Шаргородський районний суд Вінницької області у складі:
головуючого судді – ОСОБА_1 
за участі секретаря судового засідання – ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Шаргород кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №42025022130000081 від 10 вересня 2025 року по обвинуваченню:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ід.№2918510619, громадянина України, уродженця с. Шостаківка Шаргородського району Вінницької області, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 , з професійно-технічною освітою, неодруженого, працюючого монтером колії в ПАТ "Укрзалізниця", військовозобов`язаного, раніше несудимого,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною першою статті 357, частиною четвертою статті 185, частиною першою статті 209 КК України, -
за участі сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
представника потерпілої адвоката ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
захисника адвоката ОСОБА_6 ,
безпосередньо після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, ухвалив вирок про наступне:
І. Формулювання обвинувачення, визнаного Судом доведеним.
1. ОСОБА_3 наприкінці жовтня 2024 року, більш точної дати органами досудового розслідування не встановлено, перебуваючи в будинку своєї колишньої дружини ОСОБА_7 , який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , маючи умисел на вчинення крадіжки, підбурюваний жагою до легкої наживи, з корисливих спонукань, усвідомлюючи протиправність своїх дій та настання негативних наслідків, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, умисно, таємно з полиці дитячої кімнати викрав банківську картку AT «Райффайзен Банк» № НОМЕР_1 (рахунок № НОМЕР_2 ), яка належить матері ОСОБА_7 – ОСОБА_8 та, відповідно до статті 1 Закону України «Про інформацію» від 2 жовтня 1992 року, пунктів 1.4, 1.14, 1.27, 1.31, статті 1, пункту 15.2 статті 15 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» від 5 квітня 2000 року, частини четвертої статті 51 Закону України «Про банки та банківську діяльність» від 7 грудня 2000 року є офіційним документом, оскільки містить обов`язкові реквізити, що дають змогу ідентифікувати платіжну систему, емітента (банк) та держателя цього спеціального платіжного засобу. В подальшому, ОСОБА_3 разом із викраденою карткою залишив місце вчинення кримінального правопорушення, після чого, здійснив з неї крадіжку грошових коштів. 
1.1. Крім того, 2 листопада 2024 року приблизно о 15-35 год в період дії воєнного стану на території України (введеного з 24 лютого 2022 року на підставі указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, продовженого до 5 листопада 2025 року - на підставі Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 14 липня 2025 року № 478/2025, який затверджено Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» 4524-ІХ від 15 липня 2025 року), ОСОБА_3 , реалізуючи свій злочинний умисел на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_8 , які знаходилися на рахунку банківської картки АТ «Райффайзен Банк» № НОМЕР_1 (рахунок № НОМЕР_2 ), яку ОСОБА_3 попередньо викрав, діючи умисно, таємно, з корисливих спонукань, через банкомат АТ КБ «Приват Банк», який розташований по вулиці Героїв Майдану, буд. 226, в м. Шаргород Жмеринського району Вінницької області, з карткового рахунку потерпілої ОСОБА_8 , знявши, викрав грошові кошти у сумі 3500 грн. В подальшому, діючи з єдиним продовжуваним умислом на заволодіння грошовими коштами, які наявні на банківській картці АТ «Райффайзен Банк» № НОМЕР_1 (рахунок № НОМЕР_2 ), належній ОСОБА_8 , 22 січня 2025 року приблизно о 13-12 год в період дії воєнного стану на території України, ОСОБА_3 , діючи умисно, таємно, з корисливих спонукань, через банкомат АТ КБ «Приват Банк», який розташований по вулиці В. Чорновола, (колишня назва вул. Пархоменка), буд. 9, в м. Шаргород, Жмеринського району Вінницької області, з карткового рахунку потерпілої ОСОБА_8 , знявши, викрав грошові кошти у сумі 1500 грн. В подальшому, ОСОБА_3 викраденими грошовими коштами потерпілої ОСОБА_8 розпорядився на власний розсуд, завдавши останній матеріальної шкоди на суму 5000 грн.
1.2. Крім того, ОСОБА_3 після вчинення кримінального правопорушення таємного викрадення чужого майна (крадіжки), вчиненого в умовах воєнного стану на загальну суму 5000 грн, усвідомлюючи протиправний характер та значення своїх дій, діючи при цьому умисно та цілеспрямовано, достеменно знаючи, що ці грошові кошти отримані злочинним шляхом, з метою легалізації (відмивання) грошових коштів, одержаних внаслідок вчинення кримінального правопорушення, розпорядився ними та вчинив зміну форми (перетворення) такого майна з безготівкової форми в готівкою, та подальше розпорядження таким майном на власний розсуд. Так, ОСОБА_3 , перебуваючи в м. Шаргород, Жмеринського району, Вінницької області, реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи протиправний характер та значення своїх дій, діючи при цьому умисно та цілеспрямовано, з корисливих мотивів, з метою легалізації незаконно набутих грошових коштів, тобто надання правомірного вигляду розпорядженню майном одержаним злочинним шляхом, усвідомлюючи той факт, що вказані грошові кошти одержані внаслідок вчинення суспільно небезпечного протиправного діяння та з метою приховування джерела походження цих грошових коштів, із карткового рахунку АТ «Райффайзен Банк» № НОМЕР_1 (рахунок № НОМЕР_3 ), належного ОСОБА_8 , 2 листопада 2024 року зняв грошові кошти в загальній сумі 3500 грн у готівковому вигляді в банкоматі, який розташований за адресою: м. Шаргород, Жмеринського району, Вінницької області, вул. Героїв Майдану, буд. 226, таким чином здійснивши зміну форми перетворення) такого майна з безготівкової форми в готівкову, та в подальшому розпорядився ними на власний розсуд. Окрім цього, ОСОБА_3 , перебуваючи в м. Шаргород, Жмеринського району. Вінницької області реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи протиправний характер та значення своїх дій, діючи при цьому умисно та цілеспрямовано, з корисливих мотивів, з метою легалізації незаконно набутих грошових коштів, тобто надання правомірного вигляду розпорядженню майном одержаним злочинним шляхом, усвідомлюючи той факт, що вказані грошові кошти одержані внаслідок вчинення суспільно небезпечного протиправного діяння за з метою приховування джерела походження цих грошових коштів, із карткового рахунку АТ «Райффайзен Банк» № НОМЕР_1 (рахунок НОМЕР_4 ), належного ОСОБА_8 , 22 січня 2025 зняв грошові кошти в загальній сумі 1500 грн у готівковому вигляді в банкоматі, який розташований за адресою: м. Шаргород, Жмеринського району, Вінницької області, вул. В. Чорновола (Пархоменка), буд. 9, таким чином здійснивши зміну форми (перетворення) такого майна з безготівкової форми в готівкою, та в подальшому розпорядився ними на власний розсуд. Своїми злочинними діями ОСОБА_3 вчинив легалізацію (відмивання) 5000 грн, а саме розпорядження майном шляхом зміну форми (перетворення) такого майна, одержаного злочинним шляхом.
ІІ. Позиція прокурора.
2. Прокурор у судовому засіданні просив врахувати повне визнання вини обвинуваченим, його щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень, а також те, що останній добровільно відшкодував завдану потерпілій матеріальну та моральну шкоду у повному обсязі. Вина обвинуваченого у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами та не оспорюється сторонами. Тому, на думку прокурора, ОСОБА_3 слід призначити покарання за частиною першою статті 357 КК України у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; за частиною четвертою статті 185 КК України у виді п`яти років позбавлення волі; за частиною першою статті 209 КК України у виді трьох років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади та органах місцевого самоврядування, пов`язані з управлінням та розпорядженням товарно-матеріальними цінностями без конфіскації майна. На підставі частини першої статті 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, прокурор просив призначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади та органах місцевого самоврядування, пов`язані з управлінням та розпорядженням товарно-матеріальними цінностями. Окрім цього, прокурор вказав, що з урахуванням особи обвинуваченого, його поведінки після вчинення кримінальних правопорушень, ставлення до скоєного та позиції потерпілої, останнього можливо звільнити від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку та покладенням обов`язків, передбачених статтею 76 КК України.
ІІІ. Позиція обвинуваченого та його захисника.
3. Обвинувачений ОСОБА_3 винуватим себе у пред`явленому обвинуваченні визнав у повному обсязі, не заперечував факту вчинення кримінальних правопорушень при вищенаведених обставинах. Суду показав, що дійсно, перебуваючи у будинку своєї колишньої дружини, таємно викрав банківську картку, яка належала потерпілій ОСОБА_8 , після чого здійснив зняття грошових коштів з її банківського рахунку через банкомати у м. Шаргород, а отриманими коштами розпорядився на власний розсуд. Також визнав обставини, пов`язані із подальшим використанням викрадених коштів. Пояснив, що на момент вчинення кримінальних правопорушень перебував у складному матеріальному становищі, однак усвідомлює, що це не виправдовує його дій. Зазначив, що шкодує про вчинене, просив вибачення у потерпілої, добровільно відшкодував завдану шкоду у повному обсязі та надалі подібного не вчинятиме. У скоєному щиро розкаюється, просить суд суворо його не карати та застосувати до нього покарання, не пов`язане з реальним позбавленням волі.
4. Захисник обвинуваченого – адвокат ОСОБА_6 у судовому засіданні зазначив, що обвинувачений повністю визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, щиро розкаявся у скоєному, активно сприяв розкриттю кримінальних правопорушень та добровільно відшкодував потерпілій завдану матеріальну шкоду у повному обсязі. Адвокат вважав, що з урахуванням особи обвинуваченого, його ставлення до вчиненого та поведінки після вчинення кримінальних правопорушень, виправлення ОСОБА_3 можливе без ізоляції від суспільства, у зв`язку з чим просив суд застосувати до нього положення статті 75 КК України.
ІV. Позиція потерпілої та її представника.
5. Потерпіла ОСОБА_8 у судове засідання не з`явилася, хоча була належним чином повідомлена про час, дату та місце його проведення. Представник потерпілої – адвокат ОСОБА_5 підтримав позицію прокурора. Зазначив, що обвинувачений визнав свою вину у повному обсязі, сприяв розкриттю кримінальних правопорушень, добровільно відшкодував потерпілій завдані збитки та примирився з нею. На думку представника потерпілої, виправлення ОСОБА_3 можливе без ізоляції від суспільства, а тому просив суд при призначенні покарання застосувати до нього положення статті 75 КК України, при цьому визначити йому іспитовий строк на три роки.
V. Оцінка Суду.
6. З`ясувавши думку учасників судового провадження про те, які докази потрібно дослідити, та порядок їх дослідження, відповідно до частини третьої статті 349 КПК України Суд, вважав за недоцільне досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, оскільки про таке не заперечували всі учасники судового провадження, які пояснили, що правильно розуміють зміст цих обставин, така їх позиція є добровільною, вони розуміють, що будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
7. Враховуючи показання обвинуваченого, співвіднісши їх з фактичними обставинами справи, приймаючи до уваги те, що фактичні обставини справи ніким не оспорюються, Суд знаходить, що дії обвинуваченого ОСОБА_3 правильно кваліфіковані за частиною першою статті 357 КК України, як викрадення офіційного документа, вчинене з корисливих мотивів, за частиною четвертою статті 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка) вчинена в умовах воєнного стану та за частиною першою статті 209 КК України, як розпорядження майном, щодо якого фактичні обставини свідчать про його одержання злочинним шляхом, у тому числі здійснення зміни форми (перетворення) такого майна, вчинене особою, яка знала, що таке майно прямо та повністю одержано злочинним шляхом.
VІ. Призначення покарання.
8. Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відповідно до статті 66 КК України, Суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень, добровільне відшкодування заподіяної матеріальної шкоди.
8.1. При цьому, Судом враховується, що щире каяття ОСОБА_3 проявилося в критичній оцінці ним свого діяння шляхом визнання вини, запевнення, що він більше подібного не вчинить і бажає виправитись. 
8.2. Активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень проявилось в тому, що на досудовому розслідуванні ОСОБА_3 розповів про час, місце та обставини вчинення ним кримінальних правопорушень, що стало наслідком їх швидкого розкриття, вказані обставини він підтвердив в судовому засіданні, чим сприяв встановленню істини у кримінальному провадженні.
8.3. Під час судового розгляду представник потерпілої підтвердив повне відшкодування шкоди, заподіяної кримінальними правопорушеннями та надав суду оригінал розписки (а.с.91). 
9. Обставин, які б обтяжували покарання ОСОБА_3 , відповідно до статті 67 КК України, Судом не встановлено.
10. Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , Суд виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання та відповідно до статті 65 КК України бере до уваги:
10.1. класифікацію кримінальних правопорушень, які згідно із статтею 12 КК України відносяться до кримінального проступку, нетяжкого злочину та тяжкого злочину;
10.2. враховує наслідки та обставини вчинених кримінальних правопорушень, зокрема форму вини у виді прямого умислу, корисливий мотив, таємний спосіб, вчинення крадіжки в умовах воєнного стану та подальшу легалізацію викрадених коштів;
10.3. особу винного: його вік – 46 років; матеріальний стан – офіційно працює, має на утриманні неповнолітнього сина та матір - особу з інвалідністю другої групи; сімейний стан – не одружений; стан здоров`я – задовільний; раніше не притягувався до кримінальної відповідальності; позитивно характеризується за місцем проживання;
10.4. наявність трьох обставин, які пом`якшують покарання та відсутність обставин, які обтяжують таке;
10.5. думку потерпілої;
10.6. те, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених (частина друга статті 50 КК України).
11. За таких обставин, Суд доходить висновку, що обвинуваченому ОСОБА_3 необхідно призначити покарання:
11.1. за частиною першою статті 357 КК України у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян;
11.2. за частиною четвертою статті 185 КК України у виді 5 років позбавлення волі;
11.3. за частиною першою статті 209 КК України у виді 3 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади та органах місцевого самоврядування, пов`язані з управлінням та розпорядженням товарно-матеріальними цінностями на строк до двох років та без конфіскації майна.
12. Оскільки ОСОБА_3 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені різними статтями Особливої частини КК України, за жодне з яких його не було засуджено то йому, на підставі частини першої статті 70 КК України, слід визначити остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, керуючись принципом поглинення менш суворого покарання більш суворим, у виді позбавлення волі на строк 5 років з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади та органах місцевого самоврядування, пов`язані з управлінням та розпорядженням товарно-матеріальними цінностями на строк два роки без конфіскації майна.
13. У правовідносинах, що розглядаються, Суд враховує і позицію сторони обвинувачення, яка підтримує публічне обвинувачення і реалізує відповідну функцію держави в кримінальному провадженні, яка зводиться до можливості застосування статті 75 КК України.
14. При цьому Суд бере до уваги досудову доповідь уповноваженого органу з питань пробації, яка надана з метою забезпечення суду інформацією, що характеризує обвинуваченого, згідно з якою виправлення обвинуваченого без позбавлення волі на певний строк можливе. 
15. Про можливість виправлення обвинуваченого без реального відбування призначеного покарання свідчать такі обставини: обвинувачений вперше притягується до кримінальної відповідальності, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю кримінальних правопорушень та повністю відшкодував заподіяну шкоду. 
16. Наведене в своїй сукупності є підставою для застосування до ОСОБА_3 статті 75 КК, що буде відповідати справедливому співвідношенню між вчиненими кримінальними правопорушеннями та заходами, які застосовуються до винного і зумовлені метою кримінального покарання, є необхідними і не надмірними.
17. У зв`язку зі звільненням ОСОБА_3 від відбування основного покарання з випробуванням, необхідно покласти на нього обов`язки, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої статті 76 КК.
VІ. Інші рішення, щодо питань, які вирішуються Судом при ухваленні вироку.
18. Що стосується цивільного позову, то судом з`ясовано, що потерпіла не має жодних претензій до обвинуваченого, оскільки він повністю відшкодував їй заподіяну кримінальними правопорушенями матеріальну та моральну шкоду, а також витрати на правничу допомогу. Представник потерпілої не заперечував щодо залишення цивільного позову без розгляду. 
19. Речові докази по кримінальному провадженню відсутні.
20. Процесуальні витрати по справі відсутні.
21. Підстав для обрання запобіжного заходу  ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили, Суд не вбачає.
З цих підстав,
Керуючись статтями 349, 368, 370, 371, 373, 374, 376 Кримінального процесуального кодексу України, Суд, -
У Х В А Л И В :
1. ОСОБА_3  визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною першою статті 357, частиною четвертою статті 185 та частиною  першою статті 209 КК України і призначити йому покарання:
1.1. за частиною першою статті 357 КК України у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян;
1.2. за частиною четвертою статті 185 КК України у виді 5 років позбавлення волі;
1.3. за частиною першою статті 209 КК України у виді 3 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади та органах місцевого самоврядування, пов`язані з управлінням та розпорядженням товарно-матеріальними цінностями на строк 2 роки та без конфіскації майна.
2. На підставі частини першої статті 70 КК України остаточно визначити  ОСОБА_3 покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади та органах місцевого самоврядування, пов`язані з управлінням та розпорядженням товарно-матеріальними цінностями на строк 2 (два) роки без конфіскації майна.
3. На підставі статті 75 Кримінального кодексу України звільнити ОСОБА_3 від відбуття основного призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку в 2 (два) роки не вчинить нового кримінального правопорушення.
4. Відповідно до частини першої статті 76 Кримінального кодексу України зобов`язати ОСОБА_3 : 
4.1. періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
4.2. повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
5. Початок іспитового строку  ОСОБА_3  слід рахувати з моменту проголошення вироку.
6. Запобіжний захід  ОСОБА_3  до набрання вироком законної сили не обирати.
7. Цивільний позов ОСОБА_8 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної, моральної шкоди та витрат залишити без розгляду. 
Вирок, якщо інше не передбачено Кримінальним процесуальним кодексом України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
На вирок можуть бути подані апеляції до Вінницького апеляційного суду через Шаргородський районний суд Вінницької області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнане судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.
В умовах дії воєнного стану після складання та підписання повного тексту вироку суд має право обмежитися проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Копію вироку не пізніше наступного дня після його проголошення надіслати потерпілій, яка не була присутня в судовому засіданні.

Головуючий суддя ОСОБА_9