Харківський окружний адміністративний суд 	
61700, м. Харків, майдан Свободи, 6, inbox@adm.hr.court.gov.ua, ЄДРПОУ: 34390710
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Харків 
29 травня 2026 року № 520/24433/25 

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Мельникова Р.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ), до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) за участі третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про зобов`язання вчинити певні дії, -
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просить суд:
- зобов`язати керівника ІНФОРМАЦІЯ_1 оформити відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на підставі пункту 14 частини 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що відповідачем протиправно не здійснено оформлення позивачу відстрочки від призову на підставі пункту 14 частини 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
Ухвалою суду від 19.09.2025 прийнято адміністративний позов до розгляду та відкрито спрощене провадження в зазначеній справі.
Від представника ІНФОРМАЦІЯ_1 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач проти задоволення позовних вимог повністю заперечував, оскільки подані позивачем документи свідчать про відсутність підстав для оформлення ОСОБА_1 відстрочки від призову на підставі пункту 14 частини 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». 
Відповідно до ч.5 ст. 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, проаналізувавши доводи позову та заперечень проти нього, суд встановив наступне.
ОСОБА_1 16.08.2025 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 з заявою про отримання відстрочки від призову на підставі пункту 14 частини 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за рідною бабусею – ОСОБА_2 , яка є особою з інвалідністю ІІ групи. 
Як вбачається з матеріалів справи, позивачу направлено повідомлення від 22.08.2025 №112/1613 про те, що протоколом від 22.08.2025 комісія ухвалила рішення про відмову у наданні відстрочки. Зазначено, що право на відстрочку надається при відсутності осіб першої лінії споріднення, у бабусі є донька, що не відповідає умовам законодавства для отримання відстрочки від призову під час мобілізації.
Так, протокольним рішенням комісії з розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період при ІНФОРМАЦІЯ_1 №112 від 22.08.2025 ОСОБА_1 відмовлено у наданні відстрочки у наданні відстрочки від призову на підставі пункту 14 частини 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» у зв`язку відсутністю права на відстрочку, оскільки у бабусі є донька, яка може здійснювати догляд, що не надає права для отримання відстрочки від призову під час мобілізації.
Також, відповідачем до суду подано копію протокольного рішення №120 від 23.09.2025 за результатом розгляду поданої позивачем заяви за вх.№120/2144 від 23.07.2025, яким також відмовлено у наданні відстрочки від призову на підставі пункту 14 частини 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» у зв`язку відсутністю права на відстрочку, оскільки у бабусі є донька, яка може здійснювати догляд, що не надає права для отримання відстрочки від призову під час мобілізації. 
Вважаючи такі дії відповідачів протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи оцінку заявленим позовним вимогам та запереченням проти них, суд зазначає наступне.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України від 25.03.1992 №2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон №2232-ХІІ).
Згідно з ч.ч. 1, 2 статті 1 Закону №2232-ХІІ захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону №2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ, в Україні введено воєнний стан із 05 год 30 хв 24.02.2022 строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався та діє дотепер.
Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів, а також підстави відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації визначає Закон України від 21.10.1993 №3543-XII «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (далі - Закон №3543-XII в редакції на момент виникнення спірних правовідносин).
Зокрема, згідно з п. 14 ч. 1 ст. 23 Закону №3543-XII не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані, які є членами сім`ї другого ступеня споріднення особи з інвалідністю I або II групи, зайняті постійним доглядом за нею (не більше одного та за умови відсутності членів сім`ї першого ступеня споріднення або якщо члени сім`ї першого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, або рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи). У разі відсутності членів сім`ї першого та другого ступеня споріднення норма цього пункту поширюється на членів сім`ї третього ступеня споріднення особи з інвалідністю I або II групи.
Крім того, постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 №560 затверджений Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період (далі Порядок №560 в редакції на момент виникнення спірних правовідносин), яким, серед іншого, врегульовано процедуру надання військовозобов`язаним та резервістам відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період та її оформлення.
Так, відповідно до Додатку 5 вищезазначеного Порядку (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) документами, які підтверджують право на відстрочку за пунктом 14 частини 1 статті 23 Закону №3543-XII є:
- для військовозобов`язаного, який зайнятий постійним доглядом за членом сім`ї другого ступеня споріднення, який є особою з інвалідністю I чи II групи, - документи, що підтверджують родинні зв`язки другого ступеня споріднення (рідні брати та сестри, баба та дід з боку матері і з боку батька, онуки), один із таких документів, що підтверджує неможливість членів сім`ї першого ступеня споріднення (батьки, чоловік (дружина), діти, у тому числі усиновлені) здійснювати постійний догляд за особою з інвалідністю I чи II групи: довідка до акта огляду медико-соціальною експертною комісією за формою, затвердженою МОЗ, або витяг з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, або висновок лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я про потребу члена сім`ї першого ступеня споріднення в постійному догляді за формою, затвердженою МОЗ, а також документи про отримання компенсації (допомоги, надбавки) на догляд або акт про встановлення факту здійснення особою постійного догляду (додаток 8);
- для особи, за якою здійснюється догляд, - один із таких документів, що підтверджує інвалідність особи: довідка до акта огляду медико-соціальною експертною комісією за формою, затвердженою МОЗ, або витяг з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, або посвідчення, яке підтверджує відповідний статус, або пенсійне посвідчення чи посвідчення, що підтверджує призначення соціальної допомоги відповідно до Законів України “Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю”, “Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю”, в яких зазначено групу та причину інвалідності, або довідка для отримання пільг особами з інвалідністю, які не мають права на пенсію чи соціальну допомогу, за формою, затвердженою Мінсоцполітики.
Таким чином, положення Постанови №560 уточнюють, які документи мають бути подані військовозобов`язаним для реалізації права на відстрочку від призову під час мобілізації відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 23 Закону №3543-XII.
З аналізу вищенаведених положень законодавства вбачається, що для застосування зазначеної правової норми військовозобов`язаний повинен підтвердити наявність сукупності юридично значимих обставин, а саме: 
- факт належності до членів сім`ї другого ступеня споріднення особи з інвалідністю I або II групи; наявність у такої особи встановленої інвалідності відповідної групи; 
- фактичну зайнятість військовозобов`язаного постійним доглядом за цією особою, що підтверджується передбаченими законодавством документами; 
- відсутність членів сім`ї першого ступеня споріднення або підтверджену належними медичними документами їх неспроможність здійснювати постійний догляд. 
При цьому законодавець прямо обмежує можливість застосування цієї підстави лише однією особою, яка здійснює догляд, що також підлягає перевірці під час розгляду відповідних документів.
Отже, правове регулювання передбачає необхідність доведення не лише наявність родинних відносин військовозобов`язаного та особи за якою він має намір здійснювати догляд та її статус відповідної групи інвалідності, але й обставини реального здійснення постійного догляду та відсутності інших осіб першого ступеня споріднення, які також можуть його забезпечити, що свідчить про комплексний характер цієї підстави та покладає на військовозобов`язаного обов`язок підтвердити відповідні передумови виникнення у нього права на отримання відстрочки від призову на підставі пункту 14 частини 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 є матір`ю ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 , у свою чергу, ОСОБА_3 є матір`ю ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_5 . 
Також, відповідно до довідки МСЕК серії 2-18 АВ №308172 від 01.12.1994 року, виданої на підставі акту №1838 безстроково, ОСОБА_2 1933 р.н. є особою з інвалідністю ІІ групи. 
Згідно висновку лікарської комісії медичного закладу щодо необхідності постійного стороннього догляду за особою з інвалідністю І чи ІІ групи внаслідок психічного розладу №166 від 05.11.2025, виданої комунальним некомерційним підприємством Харківської обласної ради «Обласний психоневрологічний диспансер №3», ОСОБА_2 є особою з інвалідністю ІІ групи внаслідок психічного розладу, обмежена у здатності до самообслуговування, самостійного пересування, орієнтації, спілкуванні та контролі власної поведінки, а тому потребує постійного стороннього догляду. 
Окрім того, згідно з довідкою Управління соціального захисту населення адміністрації Немишлянського району Харківської міської ради від 19.05.2025 №2022, ОСОБА_1 перебуває в управлінні на обліку та отримує щомісячну грошову допомогу особі, яка проживає разом з особою з інвалідністю І чи ІІ групи внаслідок психічного розладу, яка за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду за нею, на догляд за нею у розмірі 2920 грн щомісячно. 
Разом з цим, відмовляючи позивачу у наданні відстрочки, відповідач посилався на наявність у ОСОБА_2 доньки, тобто на наявність у особи, яка потребує постійного стороннього догляду інших членів сім`ї першого ступеня споріднення. 
Суд, беручи до уваги наявні в матеріалах справи докази та надаючи відповідну оцінку підставі відмови ІНФОРМАЦІЯ_4 , виходив з наступних міркувань. 
Як вже судом зазначалось попередньо, ОСОБА_2 є матір`ю ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 .
ОСОБА_3 перебуваючи у шлюбі з ОСОБА_4 змінила прізвище на « ОСОБА_5 », що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_6 від 29.11.2023 року.
Відтак, ОСОБА_6 , згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_7 від 14.10.1982, є матір`ю ОСОБА_7 , яка відповідно до довідки до акту огляду МСЕК серії ААБ №179990 від 25.10.2012 року, має статус особи з інвалідністю ІІ групи з дитинства. 
Також з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_6 складено нотаріально завірену заяву серії НТТ937838 №794 від 16.06.2025 про неможливість здійснювати догляд за матір`ю – ОСОБА_2 , оскільки виїхала до м. Львів з міркувань безпеки ОСОБА_7 та подала документи на оформлення допомоги як внутрішньо переміщеної особи, оскільки додаткових доходів та іншої фінансової допомоги не має. 
Згідно з довідкою від 17.05.2022 року №1333-5001608529 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_6 фактично проживає за адресою АДРЕСА_4 .
Також суд зазначає, що як вбачається з опису вкладення до цінного листа від 16.08.2025 позивачем до ІНФОРМАЦІЯ_1 направлено копії документів, що підтверджують вищевикладені обставини, зокрема: довідки про отримання допомоги, довідки МСЕ 2-18 АБ №308172, довідок про взяття на облік ВПО, свідоцтв про народження ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_1 , свідоцтв про розірвання шлюбу, витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про розірвання шлюбу, нотаріальної заяви ОСОБА_6 , довідки до акту огляду МСЕК 10 ААБ №179990 ОСОБА_7 , довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні. 
Як вбачається зі змісту позовної заяви, позивач наголошує на наявності у нього підстав для оформлення відстрочки від призову під час мобілізації.
Разом з тим, суд зазначає, що Додатком 5 Порядку №560 визначено вичерпний перелік документів, які підтверджують право на відстрочку за пунктом 14 частини 1 статті 23 Закону №3543-XII, серед яких, зокрема, один із таких документів, що підтверджує неможливість членів сім`ї першого ступеня споріднення (батьки, чоловік (дружина), діти, у тому числі усиновлені) здійснювати постійний догляд за особою з інвалідністю I чи II групи: 
- довідка до акта огляду медико-соціальною експертною комісією за формою, затвердженою МОЗ, або витяг з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи;
- або висновок лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я про потребу члена сім`ї першого ступеня споріднення в постійному догляді за формою, затвердженою МОЗ.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем до ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідного документа, на підтвердження неможливості ОСОБА_6 здійснювати постійний догляд за ОСОБА_2 не надано документів, передбачених Додатком 5 Порядку №560.
Також суд зазначає, що "відсутність інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи" означає реальну відсутність таких осіб, які фактично могли б здійснювати постійний догляд за особою з інвалідністю, яка цього потребує. У випадку ж "юридичної наявності" інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи, які, при цьому, реально не можуть здійснювати постійний догляд за такою особою з об`єктивних причин (перебування у полоні, відбування покарання у місцях позбавлення волі, проходження військової служби, тощо), то така особа відсутня.
Вказані правові висновки також відповідають правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постановах від 27.02.2025 у справі №380/16966/24 та від 07.05.2025 у справі №420/30227/24.
Суд дійшов висновку, що позивач не підтвердив належними доказами фактичну неможливість доньки особи з інвалідністю — ОСОБА_6 — здійснювати постійний догляд за матір`ю, у відповідності до положень викладених у Додатку 5 до Порядку №560. Суд зазначає, що сам факт проживання доньки в іншому місті та здійснення нею догляду за власною донькою з інвалідністю не є об`єктивною та непереборною перешкодою для догляду за матір`ю, що у свою чергу, виключає наявність підстав для надання позивачу відстрочки від призову під час мобілізації на підставі пункту 14 частини 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
Суд також зазначає, що відповідно до пункту 1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2022 року №154 (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) (далі Положення №154), територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації. Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки утворюються в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі, інших містах, районах, районах у містах. Залежно від обсягів облікової, призовної та мобілізаційної роботи утворюються районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки (далі - районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки). Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки утворюються, ліквідуються, реорганізовуються Міноборони.
Відповідно до змісту пункту 11 Положення №154 районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, крім функцій, зазначених у пункті 9 цього Положення, зокрема, оформляють для військовозобов`язаних, резервістів відстрочки від призову під час мобілізації, які надаються в установленому порядку, та проводять перевірку підстав їх надання, ведуть спеціальний облік військовозобов`язаних.
Згідно зі змістом пунктом 58 Порядку №560 особи подають заяви про надання відстрочки саме до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу (на ім`я голови комісії, що діє при такому ТЦК та СП, та якою вирішується питання надання особі відстрочки).
Аналіз наведених положень нормативно-правових актів свідчить про те, що оформлення відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та в особливий період, у тому числі в період дії воєнного стану, яка надається в установленому порядку, належить до повноважень територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем перебування військовозобов`язаного на військовому обліку, а рішення про надання або відмову у наданні відстрочки оформляється протоколом.
Відтак, суд дійшов висновку, що відмова, оформлена протокольним рішенням №112 від 22.08.2025, яке було прийняте комісією з розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період при ІНФОРМАЦІЯ_1 за результатами розгляду заяви позивача від 16.08.2025 є правомірною.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.
Частиною 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.
Розподіл судових витрат здійснюється не здійснюється у зв`язку з залишенням позову без задоволення.
Керуючись ст.ст. 14, 243-246, 257-262, 293, 295-296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
В И Р І Ш И В:
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ), до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) за участі третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про зобов`язання вчинити певні дії, - відмовити. 
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, або спрощеного позовного провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. 

Суддя Мельников Р.В.