СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2026 року м. Харків Справа № 922/1731/21 

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Сгара Е.В., суддя Гетьман Р.А., суддя Склярук О.І
при секретарі судового засідання Ламановій А.В.
за участю представників сторін:
від позивача: Шипенко А.С., ордер серія АН №1821036 від 02.03.2026
від відповідача: Ус М.В., ордер серія ВІ №1344952 від 30.06.2023
розглянувши апеляційні скарги  Товариства з обмеженою відповідальністю "АЛЬФА СІТІ", м.Харків (вх.477Х) та Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮКРЕЙНІЕН КЕПІТЕЛ БІЛДИНГ", м.Харків (вх.483Х)
на додаткове рішення Господарського суду Харківської області від 18.02.2026 (повний текст складено 18.02.2026) у справі №922/1731/21 (суддя Присяжнюк О.О.)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АЛЬФА СІТІ", м. Харків
до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮКРЕЙНІЕН КЕПІТЕЛ БІЛДИНГ", м.Харків
про стягнення штрафних санкцій

ВСТАНОВИВ:

Додатковим рішенням Господарського суду Харківської області від 18.02.2026 у справі №922/1731/21: 
-заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮКРЕЙНІЕН КЕПІТЕЛ БІЛДИНГ" про ухвалення додаткового рішення задоволено частково;
-стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "АЛЬФА СІТІ" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮКРЕЙНІЕН КЕПІТЕЛ БІЛДИНГ" витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 92136,78 грн;
-в іншій частині заяви відмовлено.
Товариство з обмеженою відповідальністю "АЛЬФА СІТІ" звернулося до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою в якій просить скасувати додаткове рішення Господарського суду Харківської області від 18.02.2026 по справі №922/1731/21 та прийняти нове рішення, яким відмовити відповідачу у заяві про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги, скаржником зазначено наступне:
- судом першої інстанції безпідставно було взято до уваги під час винесення додаткового рішення договір № 30/06 про надання правової допомоги від 30.06.2023 року, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "ЮКРЕЙНІЕН КЕПІТЕЛ БІЛДИНГ" та Адвокатським об`єднанням «WISE LAW GROUP», а також Акт приймання-передачі наданих послуг №1 (детальний розрахунок витрат на професійну правничу допомогу) від 10.02.2026, оскільки останні не підписані;
- судом першої інстанції було проігноровано той факт, що поданий 09.02.2026 Акт приймання-передачі наданих послуг № 1 датований 10.02.2026, тобто днем, наступним, від дня подання до суду;
- судом першої інстанції були визнані обґрунтованими витрати на правничу допомогу, які надавались відповідачу раніше дати укладення наданого відповідачем договору від 30.06.2023, зокрема складання відзиву на позовну заяву від 30.06.2021.
Крім того, не погодившись із вищевказаним додатковим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "ЮКРЕЙНІЕН КЕПІТЕЛ БІЛДИНГ" звернулося до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою в якій просить скасувати додаткове рішення Господарського суду Харківської області від 18.02.2026 по справі №922/1731/21 в частині відмови відповідачу у стягненні витрат на професійну правничу допомогу та прийняти в цій частині нове рішення, яким заяву відповідача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 851728,00 грн задовольнити в повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги, скаржником зазначено наступне:
- суд першої інстанції, частково відмовляючи у стягненні заявленої суми, вийшов за
межі своїх повноважень та фактично здійснив неправомірне втручання у договірні відносини між адвокатом та клієнтом;
- розмір гонорару успіху на рівні 5% від збереженої суми є абсолютно ринковим, скромним (зважаючи на те, що ринкова практика часто передбачає гонорари успіху від 10% до 15%) і цілком співмірним із ціною позову, складністю правовідносин та багаторічними ризиками перебування справи в суді;
- позивач не надав суду жодного належного, допустимого та достовірного доказу того, що ринкова вартість аналогічних правничих послуг у м. Харкові чи в Україні є суттєво меншою ніж заявлено до стягнення відповідачем.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 02.04.2026: відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "АЛЬФА СІТІ" на додаткове рішення Господарського суду Харківської області від 18.02.2026 по справі №922/1731/21; встановлено учасникам справи строк до 16.04.2026 для подання відзиву на апеляційну скаргу, заяв, клопотань, письмових пояснень тощо з доказами їх надсилання іншим учасникам судового процесу; призначено справу до розгляду на 14.05.2026 о 12:00 годині.
Іншою ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 02.04.2026: відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮКРЕЙНІЕН КЕПІТЕЛ БІЛДИНГ" на додаткове рішення Господарського суду Харківської області від 18.02.2026 по справі №922/1731/21; встановлено учасникам справи строк до 16.04.2026 для подання відзиву на апеляційну скаргу, заяв, клопотань, письмових пояснень тощо з доказами їх надсилання іншим учасникам судового процесу; об`єднано апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "АЛЬФА СІТІ" та Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮКРЕЙНІЕН КЕПІТЕЛ БІЛДИНГ" на додаткове рішення Господарського суду Харківської області від 18.02.2026 по справі №922/1731/21 в одне апеляційне провадження; призначено справу до розгляду на 14.05.2026 о 12:00 годині.
Товариство з обмеженою відповідальністю "АЛЬФА СІТІ" подало відзив на апеляційну скаргу, яким просило відмовити відповідачу в задоволенні його апеляційної скарги на додаткове рішення Господарського суду Харківської області від 18.02.2026 по справі №922/1731/21.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 14.05.2026 оголошено перерву у судовому засіданні по справі №922/1731/21 до "11" червня 2025 об 12:30 год. 
Позивач в судовому засіданні 11.06.2026 підтримав вимоги власної апеляційної скарги, заперечив проти задоволення апеляційної скарги відповідача.
Відповідач в судовому засіданні 11.06.2026 підтримав вимоги власної апеляційної скарги, заперечив проти задоволення апеляційної скарги позивача.

Перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та докази по справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку, а також доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статтею 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила наступне.
Як вбачається із матеріалів справи, Товариство з обмеженою відповідальністю "АЛЬФА СІТІ" звернулося до Господарського суду Харківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮКРЕЙНІЕН КЕПІТЕЛ БІЛДИНГ" та просить суд стягнути штраф за порушення строків виконання зобов`язань у розмірі 13534560,00 грн (із врахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 02.10.2023).
Рішенням Господарського суду Харківської області від 03.02.2026 у справі №922/1731/21:
-позовні вимоги задоволено частково;
-стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮКРЕЙНІЕН КЕПІТЕЛ БІЛДИНГ" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АЛЬФА СІТІ" штраф за порушення строків виконання зобов`язань Продавцем у розмірі 407920,00 грн, а також судовий збір у розмірі 6118,80 грн;
-в іншій частині позову відмовлено.
Товариством з обмеженою відповідальністю "ЮКРЕЙНІЕН КЕПІТЕЛ БІЛДИНГ" у відзиві на позовну заяву було зазначено, що орієнтовний розрахунок витрат на правничу допомогу складає 137500,00 грн.
В подальшому, 09.02.2026 Товариство з обмеженою відповідальністю “Юкрейніен Кепітел Білдинг” подало заяву про ухвалення додаткового рішення в якій відповідач просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “АЛЬФА СІТІ” витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 946728,00 грн або пропорційну частину відповідно до судового рішення.
Товариство з обмеженою відповідальністю “АЛЬФА СІТІ” заявою від 16.02.2026 просило заяву Товариства з обмеженою відповідальністю “Юкрейніен Кепітел Білдинг” про ухвалення додаткового рішення залишити без задоволення. 
Як вже зазначалось вище, додатковим рішенням Господарського суду Харківської області від 18.02.2026 у справі №922/1731/21: заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮКРЕЙНІЕН КЕПІТЕЛ БІЛДИНГ" про ухвалення додаткового рішення задоволено частково; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "АЛЬФА СІТІ" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮКРЕЙНІЕН КЕПІТЕЛ БІЛДИНГ" витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 92136,78 грн; в іншій частині заяви відмовлено.
При перегляді додаткового рішення місцевого господарського суду із врахуванням меж апеляційного перегляду згідно положень ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів апеляційного господарського суду виходить з наступного.

Згідно ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Відповідно до ч.4 ст.129 Господарського процесуального кодексу України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Статтею 123 Господарського процесуального кодексу України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до частини 1 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі, гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частина 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).
За положеннями ч.ч. 3, 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.5 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України).
Відповідно до ст. 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Враховуючи ст. 28 Правил адвокатської етики, затверджені Звітно-виборним з`їздом адвокатів України 09.06.2017, необхідно дотримуватись принципу "розумного обґрунтування" розміру оплати юридичної допомоги. Цей принцип набуває конкретних рис через перелік певних факторів, що мають братись до уваги при визначенні розміру оплати: обсяг часу і роботи, що вимагається для адвоката, його кваліфікацію та адвокатський досвід, науково-теоретична підготовка.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N19336/04).
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Вирішуючи питання про розподіл витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги адвокатом, суд враховує, що розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Суд не має право втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.
Водночас, для включення всієї суми гонорару та фактичних витрат у відшкодування за рахунок відповідача має бути встановлено, що такі витрати були необхідними, а розмір є розумний, виправданий, що передбачено ст.126 Господарського процесуального кодексу України та ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність". Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи є заявлена сума обґрунтованою.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Так, згідно ст.15 Господарського процесуального кодексу України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.
Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Судова колегія апеляційного господарського суду зауважує, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару або виникнення обов`язку з його сплати у майбутньому, та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені належними та допустимими доказами. 
Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат (аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16).
Частиною 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). 
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
За змістом статті 221 Господарського процесуального кодексу України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. 
Отже, вищезазначеними нормами процесуального законодавства передбачено дві умови подання доказів на підтвердження розміру судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи:
1) подання таких доказів до закінчення судових дебатів у справі;
2) подання таких доказів протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Зважаючи на вищевикладене, діюче процесуальне законодавство дає можливість подання доказів і після ухвалення рішення суду, як це зробив представник відповідача, однак, такі докази можуть бути подані після ухвалення судового рішення за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (тобто, заяву про те, що такі докази будуть подані протягом 5 днів після ухвалення рішення або ухвали суду).
Як вбачається матеріалів справи, представником Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮКРЕЙНІЕН КЕПІТЕЛ БІЛДИНГ" в судовому засіданні 03.02.2026, до закінчення судових дебатів було заявлено клопотання про стягнення з позивача витрат на професійну правничу допомогу, докази яких буде надано протягом 5 днів.
Товариство з обмеженою відповідальністю “Юкрейніен Кепітел Білдинг” 09.02.2026 подало заяву про ухвалення додаткового рішення в якій відповідач просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “АЛЬФА СІТІ” витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 946728,00 грн або пропорційну частину відповідно до судового рішення.
До заяви Товариства з обмеженою відповідальністю “Юкрейніен Кепітел Білдинг” про ухвалення додаткового рішення, відповідачем було додано копію акту приймання-передачі наданих послуг №1 від 10.02.2026 (детальний розрахунок витрат на професійну правничу допомогу) та копію договору №30/06 про надання правової допомоги від 30.06.2023 (укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю “Юкрейніен Кепітел Білдинг” та Адвокатським об`єднанням «Вайз Ло Груп»).
Із змісту копії акту приймання-передачі наданих послуг №1 від 10.02.2026 та договору №30/06 про надання правової допомоги від 30.06.2023 вбачається, що останні містять підпис генерального директора Товариства з обмеженою відповідальністю “Юкрейніен Кепітел Білдинг” та скріплені печаткою юридичної особи.
В той же час, підпису та печатки іншої сторони договору – Адвокатського об`єднання «Вайз Ло Груп», вищевказані документи не містять.
Відповідно до статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом (ч. 1). Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків (ч. 2). У випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням (ч. 3).
Статтею 207 Цивільного кодексу України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.
Статтею 208 ЦК України передбачено, що у письмовій формі належить вчиняти, зокрема, правочини між юридичними особами.
Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно з ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч. 1). Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ч. 2).
Відповідно до статті 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом (ч. 1). Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі (ч. 2). Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами (ч. 3). Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріальне посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення (ч. 4).
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 640 Цивільного кодексу України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.
Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 642 Цивільного кодексу України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.
У ст. 643 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у пропозиції укласти договір вказаний строк для відповіді, договір є укладеним, коли особа, яка зробила пропозицію, одержала відповідь про прийняття пропозиції протягом цього строку.
Якщо пропозицію укласти договір, в якій не вказаний строк для відповіді, зроблено у письмовій формі, договір є укладеним, коли особа, яка зробила пропозицію, одержала відповідь протягом строку, встановленого актом цивільного законодавства, а якщо цей строк не встановлений, - протягом нормально необхідного для цього часу (ч. 2 ст. 644 Цивільного кодексу України).
Згідно ст.5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.
Відповідно ст.7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронні довірчі послуги". 
Згідно ч.1 ст.27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правничої допомоги укладається в письмовій формі.
Колегія суддів зауважує, що підпис є обов`язковим реквізитом правочину. Наявність підпису підтверджує наміри та волю й фіксує волевиявлення учасників правочину, забезпечує їх ідентифікацію та цілісність документу, в якому втілюється правочин. Внаслідок цього підписання правочину здійснюється стороною (сторонами) або ж уповноваженими особами.
Як вже зазначалось вище, копія акту приймання-передачі наданих послуг №1 від 10.02.2026 (детальний розрахунок витрат на професійну правничу допомогу) та копія договору №30/06 про надання правової допомоги від 30.06.2023 підписано та скріплено печаткою лише з боку Товариства з обмеженою відповідальністю “Юкрейніен Кепітел Білдинг”. В той же час, вищевказані документи не містять підпису та печатки Адвокатського об`єднання «Вайз Ло Груп» .
Приймаючи до уваги вищевикладене, акт приймання-передачі наданих послуг №1 від 10.02.2026 (детальний розрахунок витрат на професійну правничу допомогу) та договір №30/06 про надання правової допомоги від 30.06.2023 не укладені між сторонами в письмовій формі. При цьому, в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження наявності двох електронних цифрових підписів сторін на вищевказаних документах, докази телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку між сторонами, які би свідчили про погодження між ними всіх істотних умов договору та акту приймання-передачі наданих послуг або могли би свідчити про укладання вищевказаних документів в електронній формі.
Також апеляційний господарський суд зауважує, що копія акту приймання-передачі наданих послуг №1 датована 10.02.2026, в той же час зазначений документ був поданий суду 09.02.2026, тобто на один день раніше його складання.
За таких обставин, Товариством з обмеженою відповідальністю “Юкрейніен Кепітел Білдинг” не підтверджено понесення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 946728,00 грн. належними та допустимими доказами в розумінні ст.ст.76-77 Господарського процесуального кодексу України.

Товариство з обмеженою відповідальністю “Юкрейніен Кепітел Білдинг” під час слухання справи в суді першої інстанції зазначило, що поданий акт приймання-передачі наданих послуг №1 від 10.02.2026 (детальний розрахунок витрат на професійну правничу допомогу) та договір №30/06 про надання правової допомоги від 30.06.2023 є результатом сканування, яке було зроблено з оригіналів паперових документів.
Також Товариство з обмеженою відповідальністю “Юкрейніен Кепітел Білдинг” зазначило, що правочини було вчинено у письмовій формі згідно зі ст.207 ЦК України та ст.27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» на підтвердження чого 18.02.2026 надало суду першої інстанції нові докази - оригінал договору №30/06 про надання правової допомоги від 30.06.2023 та оригінал акту №1 від 10.02.2026.
Колегія суддів апеляційної зазначає, що оригінал договору №30/06 про надання правової допомоги від 30.06.2023 та оригінал акту №1 від 10.02.2026 був поданий суду першої інстанції лише 18.02.2026, тобто із пропуском процесуального строку, передбаченого ч.8 ст.129 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку із чим вищевказані документи не можуть бути прийняті судом як докази на підтвердження понесення відповідачем витрат на правничу допомогу.
Доводи Товариства з обмеженою відповідальністю “Юкрейніен Кепітел Білдинг”, що поданий акт приймання-передачі наданих послуг №1 від 10.02.2026 (детальний розрахунок витрат на професійну правничу допомогу) та договір №30/06 про надання правової допомоги від 30.06.2023 є результатом сканування, яке було зроблено з оригіналів паперових документів відхиляються судовою колегією апеляційної інстанції, зважаючи на наступне:
- в разі якщо сканування було дійсно зроблено з оригіналів паперових документів, відповідачем не обґрунтовано яким саме чином підпис та печатка Адвокатського об`єднання «Вайз Ло Груп» зникли під час такого сканування;
- примірники договору №30/06 про надання правової допомоги від 30.06.2023 та акту №1 від 10.02.2026, що були надані суду першої інстанції 09.02.2026 та 18.02.2026 є відмінними (різне місце розташування печатки та підпису Товариства з обмеженою відповідальністю “Юкрейніен Кепітел Білдинг”, різні інтервали та відступи тексту).
Приймаючи до уваги вищевикладене, заява Товариства з обмеженою відповідальністю “Юкрейніен Кепітел Білдинг” про ухвалення додаткового рішення підлягає залишенню без задоволення.

Доводи відповідача були спростовані в даній постанові апеляційного господарського суду, крім того, судова колегія апеляційної інстанції зазначає, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає, що апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "АЛЬФА СІТІ" підлягає задоволенню, апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮКРЕЙНІЕН КЕПІТЕЛ БІЛДИНГ" підлягає залишенню без задоволення, а додаткове рішення Господарського суду Харківської області від 18.02.2026 у справі №922/1731/21 підлягає скасуванню в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "АЛЬФА СІТІ" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮКРЕЙНІЕН КЕПІТЕЛ БІЛДИНГ" витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 92136,78 грн із прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні заяви відповідача про стягнення витрат на правничу допомогу. В залишковій частині додаткове рішення Господарського суду Харківської області від 18.02.2026 у справі №922/1731/21 підлягає залишенню без змін.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 129, 269, 270, 275, 277, 281, 282, 283, 284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "АЛЬФА СІТІ" – задовольнити.
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮКРЕЙНІЕН КЕПІТЕЛ БІЛДИНГ" – залишити без задоволення.
Додаткове рішення Господарського суду Харківської області від 18.02.2026 у справі №922/1731/21 скасувати в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "АЛЬФА СІТІ" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮКРЕЙНІЕН КЕПІТЕЛ БІЛДИНГ" витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 92136,78 грн.
Прийняти нове рішення, яким у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮКРЕЙНІЕН КЕПІТЕЛ БІЛДИНГ" про стягнення витрат на правничу допомогу - відмовити.
В залишковій частині додаткове рішення Господарського суду Харківської області від 18.02.2026 у справі №922/1731/21 – залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок та строки оскарження в касаційному порядку встановлені статтями 286-289 ГПК України.

Головуючий суддя Е.В. Сгара

Суддя Р.А. Гетьман 

Суддя О.І. Склярук

Повний текст постанови складено та підписано 16.06.2026 року