Придніпровський районний суд м.Черкаси    
Справа № 711/3420/26
Номер провадження2/711/2259/26

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2026 року м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси у складі:
головуючого судді Петренка О.В.,
за участю секретаря судового засідання Дмитренка О.Ю., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Деал Фінанс Груп» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики, 
ВСТАНОВИВ:
03 квітня 2026 року ТОВ «Деал Фінас Груп» звернулося до Придніпровського районного суду м. Черкаси з вказаною позовною заявою, в якій просить суд стягнути зі ОСОБА_1 заборгованість за договором кредиту №74235519 у розмірі 13637,34 грн, витрати на сплату судового збору і витрати на професійну правничу допомогу (вхідний №14442, а.с.1-6).
Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що 03.02.2022 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено договір позики №74235519 (на умовах повернення позики в кінці строку позики) (надалі - Договір позики), за умовами якого позикодавець надав відповідачу грошові кошти у розмірі 8 550,00 грн, строк позики - 30 днів зі сплатою процентів у розмірі 1.99 % в день (базова процентна ставка/фіксована).
Договір позики підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) mq2x3Kz0h3, що був надісланий на вказану відповідачу на електронну адресу - mymail_2015@ukr.net, у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Електронні підписи сторін Договору позики зазначені в розділі реквізити сторін.
Позикодавцем ідентифіковано позичальника ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 та встановив, що остання використала/наклала наступні електронні підписи/одноразові ідентифікатори (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора) для підписання документів, а саме: підпис mq2x3Kz0h3 03.02.2022 19:23:48, що підтверджується довідкою про ідентифікацію. 
Позикодавець на виконання Договору позики передав відповідачу у власність грошові кошти в розмірі 8 550,00 грн за посередництвом платіжної системи (ТОВ «ФК Фінекспрес»). Наведене вище, підтверджується електронною платіжною інструкцією №ce60170c-a09e-42f2-b9e5-5423694748f6 від 03.02.2022, яка у свою чергу є первинним бухгалтерським документом, що складений та підписаний в електронній формі. 
Згідно листа №30/01/26-29195 від 30.01.2026 ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» повідомило та підтвердило, що на банківський рахунок відповідача на підставі платіжної інструкції №ce60170c-a09e-42f2-b9e5-5423694748f6 перераховано кошти на виконання умов Договору позики. Водночас, відповідно до довідки № КД-000121574/ТНПП від 13.02.2026 ТОВ «ФК Фінекспрес», підтвердило прийняття до виконання платіжної інструкції, наданої за допомогою АРІ-інтерфейсу ініціатором платіжної операції ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», відповідно до умов договору про переказ коштів №23-01-18/5 від 23.01.2018, укладеного між ТОВ «ФК «Фінекспрес» та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та завершення наступної платіжної операції, зокрема 03.02.2022, сума 8 550,00 грн, за номером платіжної картки № НОМЕР_2 , номер платежу ce60170c-a09e-42f2-b9e5-5423694748f6.
Ураховуючи умови Договору позики та здійснені відповідачем платежі в рахунок погашення заборгованості за Договором позики, які складають 0,00 грн, заборгованість останньої за Договором позики складає 13 637,34 грн, з яких 8550 грн - сума заборгованості за основною сумою кредиту, та 5087,34 грн - сума заборгованості за відсотками.
Щодо права вимоги про стягнення заборгованості за Договором позики до відповідача, то ТОВ «Деал Фінанс Груп» як позивач обгрунтовує це тим, що 29.09.2022 ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Сіроко Фінанс» уклали договір факторингу № 028-290922, згідно умов якого останнє набуло право грошової вимоги до фізичних осіб боржників в тому числі за договором позики №74235519 від 03.02.2022 
Водночас, 05.12.2025 ТОВ «Сіроко Фінанс» та ТОВ «Деал Фінанс Груп» уклали договір факторингу №05/12/25-01, згідно умов якого позивач набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників в тому числі за договором позики №74235519 від 03.02.2022. 
Також позивач у мотивувальній частині позову акцентує увагу суду на тому, що відповідно до реєстру прав вимог №30/01/26 від 30.01.2026, ТОВ «Сіроко Фінанс» відступило позивачу як фактору право вимоги заборгованостей до боржників на умовах, передбачених договором факторингу № 05/12/25-01 від 05.12.2025, в тому числі і до відповідача в сумі 13 637,34 грн, з яких 8 550,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, та 5 087,34 грн - сума заборгованості за відсотками.
З огляду на викладене, ТОВ «Деал Фінанс Груп» просить суд стягнути зі ОСОБА_1 суму заборгованості за Договором позики в розмірі 13 637,34 грн, з яких 8 550,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 5 087,34 грн - сума заборгованості за відсотками, а також судовий збір (2662,40 грн) та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4500 грн.
Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 13 січня 2025 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом ТОВ «ФК «ЄАПБ» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договорами позики; визнано справу малозначною, а її розгляд вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін; призначено розгляд справи по суті о 08 год 30 хв 07 лютого 2025 року в приміщенні Придніпровського районного суду м. Черкаси.
Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 08 квітня 2026 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Деал Фінанс Груп» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики; визнано справу малозначною, а її розгляд вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін; призначено розгляд справи по суті о 10 год 50 хв 08 травня 2026 року в приміщенні Придніпровського районного суду м. Черкаси (а.с.63-64). 
Представники позивача Велікданов С.К. та/або Ткаченко Ю.О. в судове засідання не з`явилися, причин не прибуття у судове засідання суду не повідомили, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, зокрема, шляхом направлення судової повістки про виклик до суду до електронного кабінету безпосередньо позивача, що була отримана цим учасником справи 10.04.2026 о 16 год 49 хв 10 сек (а.с.68 зворот). Водночас представник позивача Ткаченко Ю.О. , 29.04.2026 через підсистему «Електронний суд», подала до суду заяву, в якій виявила волю на розгляд означеної справи без участі представника позивача та не заперечувала проти заочного розгляду справи (а.с.77). 
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання 08 травня 2026 року о 10 год 50 хв не з`явилася, про причини неявки не повідомила, хоча про місце, день і час розгляду справи була повідомлена належним чином, заяв чи клопотань про проведення судового засідання без її участі до суду не подала, відзиву до суду не направила (відповідно до вимог ч.8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами).
У зв`язку з цим, 08 травня 2026 року суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Деал Фінанс Груп» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики. У цьому судовому рішенні суд детально виклав підстави для проведення заочного розгляду справи, а тому повторно їх зазначати у судовому рішенні по суті спору суд не вбачає підстав.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 
Оскільки справа слухалась у відсутність всіх учасників справи то фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, дослідивши матеріали справи, врахувавши процесуальну позицію представника позивача, висловлену письмово, дійшов таких висновків.
Судом встановлено, що 03.02.2022 між товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено договір позики №74235519 (на умовах повернення позики в кінці строку позики) (далі - Договір позики). 
Пунктом 1 Договору позики передбачено, що позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти, на погоджений умовами Договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики.
У підпунктах 2.1-2.3 п. 2 Договору позики сторони обумовили параметри та умови позики, параметри, порядок і графік повернення позики та сплати процентів. Зокрема, сума позики становила 8550,00 грн; строк позики (строк договору) - 30 днів; процентна ставка - 1,99%/день (фіксована); дата надання позики - 03.02.2022; дата повернення позики (останній день) - 05.03.2022; знижена процентна ставка/день (застосовується у відповідності до умов Програми лояльності) - 0,8955%; процентна ставка за понадстрокове користування позикою (її частиною) за день (не застосовується в період карантину) - 2,70%; орієнтовна реальна річна процентна ставка - 1708,53%; орієнтовна загальна вартість позики - 10846,96 грн.
Крім того, з п.4 Договору позики судом встановлено, що проценти за цим договором нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення, на залишок позики. 
Позичальник до моменту підписання договору вивчив цей договір та правила надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики), що розміщені на сайті https://mycredit.ua/ua/documents license/ (надалі - «Правила»), їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього договору, а також зазначена в правилах процедура і наслідки оформлення позичальником подовження строку користування позикою (пролонгація) або застосування автопролонгації, йому зрозумілі (п.5.2 Договору позики).
Також зі змісту п.20 Договору позики суд встановив, що цей договір укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та підписано накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію», договір прирівнюється до укладеного в письмовій формі.
Із п.20 Договору позики суд встановив, що у розділі «Позичальник», після анкетних даних відповідача ОСОБА_1 , містяться реквізити електронного платіжного засобу позичальника, а саме: НОМЕР_3 , а також відомості про електронний підпис одноразовим ідентифікатором, а саме: mq2x3Kz0h3 (а.с.16). 
Із таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит як додатку №1 до Договору позики суд встановив, що датою видачі позивачем відповідачу кредиту в розмірі 8550 грн є 03.02.2022; строк кредитування: 30 днів; дата платежу: 05.03.2022; проценти за користування кредитом: 2296,96 грн; комісія за надання кредиту: 0,00 грн. Факт підписання відповідачем означеної таблиці підтверджується даними розділу «Позичальник», у якому міститься інформація про те, що ОСОБА_1 підписала означений документ як додаток №1 до Договору позики електронним підписом одноразовим ідентифікатором mq2x3Kz0h3 (а.с.16 зворот).
Крім того, з довідки АТ КБ «ПриватБанк» №20.1.0.0.0/7-260417/63642-БТ від 18.04.2026, що витребувана судом за клопотанням позивача та надійшла до суду 01.05.2026 (вхідний №18911, а.с.81), суд встановив, що первісним кредитором ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» через означену банківську установу 03.02.2022 було здійснено перерахунок суми позики в розмірі 8550 грн на картковий рахунок ОСОБА_1 № НОМЕР_4 (а.с.81-82).
Також позивачем долучено до позовної заяви, а судом безпосередньо досліджено в судовому засіданні, правила надання грошових коштів у позику ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (на умовах повернення позики в кінці строку позики, нова редакція), що затверджені наказом директора ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» №12/08/2021 від 12.08.2021.
Зокрема, розділом 7 правил надання грошових коштів у позику ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (на умовах повернення позики в кінці строку позики, нова редакція) передбачено, що позичальник має право подовжити строк користування позикою (далі - Пролонгація). За подовження строку користування позикою, позичальник сплачує товариству проценти на умовах, обраних позичальником для здійснення певного виду Пролонгації. 
Умови Пролонгації вказуються в особистому кабінеті позичальника на сайті. При цьому, розмір процентів, що сплачує позичальник при оформленні Пролонгації визначаються виходячи з базової процентної ставки, зазначеної у Договорі позики, та кількості днів, на яку позичальник бажає оформити Пролонгацію. 
Позичальник має право подовжити строк користування позикою необмежену кількість разів. 
При кожному подовженні строку користування позикою, змінюється кінцева дата строку позики та кінцева дата строку (терміну) дії договору позики на відповідну кількість календарних днів. Після кожного оформлення Пролонгації, на електронну адресу позичальника, яку позичальник зазначив як контактну при реєстрації на сайті, товариство відправляє повідомлення з інформацією про оформлену позичальником Пролонгацію. Таке повідомлення містить інформацію, зокрема, щодо нового строку позики, кінцевої дати строку позики, розміру заборгованості до повернення позичальником. Крім цього, інформація щодо нової кінцевої дати строку позики та розміру заборгованості доступна позичальнику в особистому кабінеті. 
Продовження строку користування позикою є неможливим, якщо товариство відступило право вимоги за договором позики третій особі або звернулося до суду за примусовим стягненням заборгованості. 
Позичальник погоджується, що при обранні виду пролонгації у особистому кабінеті та виконанні умов, встановлених товариством для оформлення пролонгації та продовження строку (терміну) дії договору позики, таке оформлення та продовження відбувається автоматично, а згода позичальника проявляється у здійснені дій по внесенню грошових коштів на ім`я товариства та без будь-якого додаткового документального оформлення. У такому випадку вчинена позичальником сукупність дій, спрямованих на оформлення Пролонгації , в тому числі внесення позичальником грошових коштів на ім`я товариства, є діями, які виражають намір позичальника та здійснити подовження. 
У випадку, якщо позичальник скористався своїм правом на дострокове повернення позики в період дії пролонгації, кошти, сплачені позичальником для оформлення такої Пролонгації, не повертаються позичальнику та не підлягають перерахунку, на що позичальник дає свою безумовну та безвідкличну згоду. 
У випадку внесення позичальником суми грошових коштів, яка є недостатньою для повного погашення заборгованості, але є достатньою для оформлення Пролонгації, ця сума направляється товариством (на його розсуд) на таке подовження строку користування позикою задля запобігання понадстрокового користування позикою (її частиною). В такому випадку, строк подовження користування позикою залежить від розміру внесених позичальником грошових коштів та розраховується пропорційно розміру сплачених позичальником грошових коштів до розміру процентів за один день користування позикою, визначеного відповідно до договору позики та цих правил. Інформація щодо нової кінцевої дати строку позики доступна позичальнику в особистому кабінеті. 
У випадку, якщо після оформлення Пролонгації у товариства залишається будь-яка частина грошових коштів, зазначений залишок направляється товариством в рахунок погашення заборгованості позичальника в черговості, передбаченій умовами договору та цими правилами. 
З метою недопущення наслідків понадстрокового користування позикою сторони домовились, що у разі якщо у позичальника на дату закінчення строку позики наявна заборгованість за Договором позики і позичальником не оформлено пролонгацію, строк позики автоматично подовжується на один календарний день (далі - Автопролонгація). 
Строк Автопролонгації обчислюється з дня, що слідує за днем закінчення строку позики. При Автопролонгації змінюється кінцева дата строку позики та кінцева дата строку (терміну) дії Договору позики на один календарний день. 
Проценти під час Автопролонгації нараховуються за базовою процентною ставкою, вказаною в Договорі позики. 
Позичальник не заперечує та погоджується, що Автопролонгація може здійснюватися необмежену кількість разів та не потребує додаткового документального оформлення з боку сторін. Позичальник погоджується, що застосування повторної Автопролонгації здійснюється за умови наявності непогашеної позики (її частини) та не потребує додаткової згоди позичальника.
Продовження строку позики на умовах Автопролонгації припиняється у разі якщо на протязі 90 Автопролонгацій поспіль позичальником не погашено позику.
Також зі змісту правил надання грошових коштів у позику ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (на умовах повернення позики в кінці строку позики, нова редакція), що затверджені наказом директора ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» №12/08/2021 від 12.08.2021, суд встановив, що означені правила не містять підпису позичальника як рукописного, так і одноразовим ідентифікатором (а.с.20 зворот - 31).
Крім того суд встановив, що 29 вересня 2022 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Сіроко Фінанс» укладено договір факторингу №028-290922 (далі - Договір факторингу №1), у відповідності до умов якого ТОВ «1БАНК» зобов`язується відступити ТОВ «Сіроко Фінанс» права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а ТОВ» Сіроко Фінанс» зобов`язується прийняти такі права вимоги та сплатити клієнту ціну придбання за відповідний реєстр за плату, у передбачений цим договором спосіб (а.с.32-35).
Факт оплати ТОВ «Сіроко Фінанс» ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» грошових коштів за відступлення прав вимоги згідно Договору факторингу №1 судом встановлено із досліджених у судовому засіданні платіжних інструкцій №565 від 29.09.2022, №576 від 30.09.2022, №577 від 30.09.2022, №578 від 03.10.2022, №580 від 03.10.2022, №581 від 03.10.2022, №583 від 04.10.2022, №588 від 13.10.2022, № 600 від 17.10.2022, №602 від 18.10.2022, №626 від 31.10.2022, №639 від 15.11.2022 та №649 від 30.11.2022 відповідно до яких ТОВ «Сіроко Фінанс» перерахувало ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» плату за укладення Договору факторингу №1 (а.с.37-43).
Із витягу з Реєстру прав вимоги №29/09/22 від 29.09.2022 до Договору факторингу №1 суд встановив, що ТОВ «Сіроко Фінанс» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 на підставі Договору позики в сумі 13637,34 грн, з яких: 8550 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, та 5087,34 грн - сума заборгованості за відсотками (а.с.35 зворот - 36).
Крім того суд встановив, що 05 грудня 2025 року між ТОВ «Сіроко Фінанс» та ТОВ «Деал Фінанс Груп» укладено договір факторингу №05/12/25-01 (далі - Договір факторингу №2), у відповідності до умов якого ТОВ «Сіроко Фінанс» зобов`язується відступити ТОВ «Деал Фінанс Груп» права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а ТОВ «Деал Фінанс Груп» зобов`язується прийняти такі права вимоги та сплатити клієнту ціну придбання за відповідний реєстр за плату, у передбачений цим договором спосіб (а.с.43 зворот - 47).
Факт оплати ТОВ «Деал Фінанс Груп» ТОВ «Сіроко Фінанс» грошових коштів за відступлення прав вимоги згідно Договору факторингу №2 судом встановлено із досліджених у судовому засіданні платіжних інструкцій №579940761.1 від 06.02.2026 та №579942753.1 від 12.03.2026, відповідно до яких ТОВ «Деал Фінанс Груп» перерахувало ТОВ «Сіроко Фінанс» плату за укладення Договору факторингу №2 (а.с.49).
Із витягу з Реєстру прав вимоги №30/02/26 до Договору факторингу №2 суд встановив, що ТОВ «Деал Фінанс Груп» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 на підставі Договору позики в сумі 13637,34 грн, з яких: 8550 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, та 5087,34 грн - сума заборгованості за відсотками (а.с.35 зворот - 36).
Згідно розрахунку заборгованості, що підготовлений первісним позикодавцем ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», суд встановив, що, станом на 29.09.2022, заборгованість відповідача перед первісним позикодавцем згідно Договору позики становить 13637,34 грн, з яких: 8550 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, та 5087,34 грн - сума заборгованості за відсотками. Водночас із цього письмового доказу суд встановив, що позивачем проценти за користування позикою в розмірі 5087,34 грн були нараховані за період з 04.02.2022 до 24.02.2022 та з 25.04.2022 до 03.06.2022 і їх розмір є незмінним станом на день подачі позову. Також із означеного засобу доказування суд встановив, що відповідач ОСОБА_1 не здійснювала сплату коштів первісному позикодавцю з метою виконання умов Договору позики (а.с.14-15).
Також згідно розрахунку заборгованості, що підготовлений позивачем, суд встановив, що, станом на 10.02.2026, заборгованість відповідача перед правонаступником первісного позикодавця згідно Договору позики становить 13637,34 грн, з яких: 8550 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, та 5087,34 грн - сума заборгованості за відсотками. Також із означеного засобу доказування суд встановив, що відповідач ОСОБА_1 не здійснювала сплату коштів правонаступнику первісного позикодавця з метою виконання умов Договору позики (а.с.5-6).
Суд, безпосередньо дослідивши усі засоби доказування, що подані сторонами, дійшов таких висновків.
Відповідно до положень ч.1 ст.626 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно диспозиції ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 ст. 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Із положень ч. 1 ст. 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» №675-VIII від 03.09.2015 (далі - Закон №675), пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) або електронний договір повинні містити інформацію щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що унеможливлює зміну змісту. Якщо покупець (споживач, замовник) укладає електронний договір шляхом розміщення замовлення за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, продавець (виконавець, постачальник) зобов`язаний оперативно підтвердити отримання такого замовлення. Замовлення або підтвердження розміщення замовлення вважається отриманим у момент, коли сторона електронного договору отримала доступ до нього.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа (ч.12 ст. 11 Закону №675).
Статтею 12 Закону №675 визначено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.
Положення Закону №675 передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Частиною 1 ст.1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.
Згідно з ст. 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. 
Таким чином, суд встановив, що позивач як новий кредитор набув право вимоги до відповідача за Договором позики на підставі Договору факторингу №1 у взаємозв`язку з Договором факторингу №2.
Статтею 1046 ЦК України встановлено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. 
Частиною 1 ст.1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Статті 527, 530 ЦК України визначають, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).
Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). 
Таким чином, з дослідженого безпосередньо в судовому засіданні Договору позики, суд встановив, що його сторони узгодили розмір позики, грошову одиницю, в якій надано позику, строк та умови її надання, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого договору на зазначених у ньому умовах шляхом підписання означеного правочину за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, а саме: mq2x3Kz0h3.
Згідно ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Проте всупереч положенням ч. 1 ст. 81 ЦПК України, відповідачем не надано суду жодних доказів як неотримання нею в позику від ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» грошових коштів в сумі 8550 грн, так і доказів своєчасного та у повному обсязі виконання умов Договору позики в строки, передбачені цим правочином. 
Отже, зважаючи на те, що ОСОБА_1 не виконала грошове зобов`язання щодо повернення суми позики за Договором позики як первісному позикодавцю ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», так і його правонаступникам у спірних правовідносинах ТОВ «Сіроко Фінанс» та ТОВ «Деал Фінанс Груп», тому суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача 8550 грн у рахунок погашення основної суми боргу підлягає задоволенню.
Щодо розміру заборгованості за відсотками в сумі 5087,34 грн, то суд зазначає про таке.
У підпунктах 2.1-2.3 п. 2 Договору позики сторони обумовили параметри та умови позики, параметри, порядок і графік повернення позики та сплати процентів. Зокрема, сума позики становила 8550,00 грн; строк позики (строк договору) - 30 днів; процентна ставка - 1,99%/день (фіксована); дата надання позики - 03.02.2022; дата повернення позики (останній день) - 05.03.2022; знижена процентна ставка/день (застосовується у відповідності до умов Програми лояльності) - 0,8955%; процентна ставка за понадстрокове користування позикою (її частиною) за день (не застосовується в період карантину) - 2,70%; орієнтовна реальна річна процентна ставка - 1708,53%; орієнтовна загальна вартість позики - 10846,96 грн.
Крім того, з п.4 Договору позики судом встановлено, що проценти за цим договором нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення, на залишок позики. 
З аналізу положень означених умов Договору позики суд встановив, що сторонами означеного правочину досягнуто домовленості про те, що проценти за цим договором нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення, на залишок позики на підставі процентної ставки 0,8955%/день.
Тобто, позичальник зобов`язалася сплачувати проценти за користування сумою позики протягом строку дії Договору позики (з 03.02.2022 до 05.03.2022) зі сплатою відсотків за користування сумою позики з призми 0,8955%/день. 
Водночас, суд відхиляє такий засіб доказування як правила надання грошових коштів у позику ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (на умовах повернення позики в кінці строку позики, нова редакція), що затверджені наказом директора ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» №12/08/2021 від 12.08.2021, оскільки останні не містять підпису позичальника ОСОБА_1 , в тому числі і шляхом їх підписання одноразовим ідентифікатором, який би підтверджував ознайомлення та погодження позичальником означених правил саме в тій редакції, що долучена позивачем до позовної заяви.
У цьому контексті, суд звертає увагу учасників справи, що п.5.2 Договору позики хоч і містить інформацію про те, що позичальник до моменту підписання договору вивчив цей договір та правила надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики), що розміщені на сайті https://mycredit.ua/ua/documents license/ (надалі - «Правила»), їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього договору, а також зазначена в правилах процедура і наслідки оформлення позичальником продовження строку користування позикою (пролонгація) або застосування автопролонгації, йому зрозумілі, проте означений пункт Договору позики не містить інформації про те, що ОСОБА_1 як позичальник, до моменту підписання Договору позики, ознайомилася саме з правилами надання грошових коштів у позику ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (на умовах повернення позики в кінці строку позики, нова редакція), що затверджені наказом директора ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» №12/08/2021 від 12.08.2021.
Отже, суд дійшов висновку, що в конкретній правовій ситуації сторона позивача, всупереч положенням ч.1 ст.81 ЦПК України, не надала суду належних і допустимих доказів правомірності застосування до спірних правовідносин як пролонгації строку Договору позики шляхом згоди позичальника у спосіб внесення грошових коштів на ім`я ТОВ «1БАНК», так і доказів погодження сторонами Договору позики автопролонгації. 
Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Відповідно до ч.3 ст.1049 ЦК України, позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.
Відповідно до ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
За положеннями статей 1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ч.1 ст. 1048 та ч.1 ст. 1049 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 ч.1 ст. 1048 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.
Аналіз зазначених норм матеріального права дозволяє дійти висновку про те, що після спливу визначеного договором строку кредиту (позики) чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст. 1050 ЦК України право кредитодавця (позикодавця) нараховувати передбачені договором проценти за договором кредиту (позики) припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч.2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Зазначена правова позиція викладене в постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, від 04 липня 2018 року у справі №310/11534/13-ц та від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц.
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 05.04.2023 в справі № 910/4518/16 (провадження № 12-16гс22), зазначила наступне: очікування кредитодавця, що позичальник повинен сплачувати проценти за «користування кредитом» поза межами строку, на який надається такий кредит (тобто поза межами існування для позичальника можливості правомірно не сплачувати кредитору борг), виходять за межі взаємних прав та обов`язків сторін, що виникають на підставі кредитного договору, а отже, такі очікування не можуть вважатись легітимними. І незважаючи на те, що сторони в кредитних договорах визначили, що проценти нараховуються не лише в межах строку кредитування, а й після спливу такого строку.
Таким чином, первісний позикодавець ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», відповідно до ст. 1048 ЦК України, мало право на нарахування відсотків за користування сумою позики (що правом вимоги перейшли до позивача) в межах погодженого сторонами строку позики, тобто у період з 03.02.2022 до 05.03.2022. Після закінчення строку його дії у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати проценти за понадстрокове користування сумою позики.
Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.
Суд, перевіривши нарахування позивачем розміру боргу за нарахованими та несплаченими процентами за користування відповідачем сумою позики, керуючись ст.627 ЦПК України, а також умовами Договору позики, встановив, що їх розмір визначений неправильно. 
Так, за період строку позики (з 03.02.2022 до 05.03.2022) розмір відсотків, які мала сплатити позикодавцю відповідач, становить 2 297,1 грн (8550 грн х 0,008955 = 76,57 грн; 76,57 грн х 30 днів = 2297,10 грн).
Проте, як встановлено судом із розрахунку заборгованості, що підготовлений первісним позикодавцем ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (а.с.14-15), первісний позикодавець здійснив нарахування відсотків за користування позичальником ОСОБА_1 сумою позики у межах строку Договору позики лише у період з 03.02.2022 до 24.02.2022 включно, тобто за 22 календарні дні. Водночас, за період з 25.02.2022 до 05.03.2022 ТОВ «1БАНК» не здійснювало нарахування позичальнику відсотків згідно умов Договору позики, продовживши їх нарахування з 25.04.2022 до 03.06.2022.
У зв`язку з цим, суд, керуючись принципом диспозитивності, зважаючи на те, що первісний позикодавець здійснив нарахування позичальнику ОСОБА_1 відсотків за користування сумою позики згідно умов Договору позики лише в період з 03.02.2022 до 24.02.2022, дійшов висновку, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягають відсотки за користування сумою позики в розмірі 1 684,54 грн (76,57 грн х 22 дні), тобто за період з 03.02.2022 до 24.02.2022 з призми відсоткової ставки 0,8955%/день.
У зв`язку з викладеним, суд дійшов висновку, що розмір відсотків, що заявлені позивачем до стягнення з відповідача в розмірі 5087,34 грн, підлягають задоволенню частково в сумі 1684,54 грн.
Водночас відповідач, всупереч положенням ч. 1 ст. 81 ЦПК України, не надала суду жодних належних і допустимих доказів щодо сплати нею коштів у рахунок як погашення суми позики, так і відсотків, що вплинуло б на розмір заборгованості, зокрема, за відсотками.
Що стосується прохання позивача, що викладене у п.5 прохальної частини позовної заяви, про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу в розмірі 4500 грн, то суд зазначає про таке.
Відповідно до положень ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України).
Вирішуючи питання про відшкодування позивачеві судових витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду цієї справи, суд враховує вимоги ч.1,2,3 ст. 137 ЦПК України, якими передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
З аналізу означених положень процесуального права суд робить висновок, що на підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу необхідно суду надати такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зробила правовий висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Наведена правова позиція є чинною і станом на день ухвалення судом рішення у справі №711/3420/26, доказом чому є постанова Верховного Суду від 15.01.2025 у справі №386/136/21 (провадження № 61-10886св24).
Із досліджених судом матеріалів справи встановлено, що позивачем на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу надано копії таких документів: 1) договору про надання правничої допомоги №22-08/25/ДІЛ від 22 серпня 2025 року (далі - Договір №22-08/25/ДІЛ), укладеного між ТОВ «Деал Фінанс Груп» та адвокатом Ткаченко Ю.О. (а.с.50-52); 2) витягу з акту приймання-передачі правничої допомоги №8-ДІЛ до Договору №22-08/25/ДІЛ, в якому міститься перелік наданих правових послуг (а.с.53); 3) свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ПТ №2099 від 03.04.2018, яким документована адвокат Ткаченко Ю.О. (а.с.56); 4) ордеру серії АХ №1287256 від 03.09.2025 (а.с.55 зворот); 5) платіжної інструкції кредитового переказу коштів №579942739.1 від 05.03.2026 (а.с.55).
У зв`язку з дослідженими письмовими доказами на підтвердження надання позивачу правничої допомоги адвокатом Ткаченко Ю.О. в справі щодо стягнення боргу з відповідача ОСОБА_1 за Договором позики, суд констатує, що позивачем надано належні та допустимі докази щодо наданої правничої допомоги та її вартості. 
З аналізу статей 10, 11, 12, 13 ЦПК України в узагальненому вигляді, при вирішенні цивільного спору, у тому числі і при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів.
При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України).
Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.
Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.
Це означає, що відповідач, як особа, яка заперечує зазначений позивачем розмір витрат на оплату правничої допомоги, зобов`язаний навести обґрунтування та надати відповідні докази на підтвердження його доводів щодо неспівмірності заявлених судових витрат із заявленими позовними вимогами, подавши відповідне клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, а суд, керуючись принципом співмірності, обґрунтованості та фактичності, вирішує питання розподілу судових витрат керуючись критеріями, закріпленими у статті 137 ЦПК України.
Наведений вище висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, що викладена в постановах від 13.03.2025 у справі №275/150/22 (провадження № 61-13766св24) та від 22.10.2025 у справі № 761/415/24 (провадження № 61-6667св25), що застосовуються судом з метою виконання положень ч.4 ст.263 ЦПК України.
За приписами статті 13 ЦПК України суд як арбітр, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, не може діяти на користь будь-якої із сторін, оскільки це не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства.
З огляду на викладене, суд робить висновок, що зменшення розміру витрат на правову допомогу, отриману позивачем у заявленому та доведеному обсязі, без відповідної заяви іншої сторони у спорі - відповідача, є порушення вимог статті 13, частин п`ятої, шостої статті 137 ЦПК України. 
Аналогічний правовий висновок щодо застосування положень ст.13, 137 ЦПК України викладений в постанові Верховного Суду від 12.03.2025 у справі №361/10208/23 (провадження № 61-12269св24), що судом застосовується з метою виконання положень ч.4 ст.263 ЦПК України.
Як встановлено судом із матеріалів справи, відповідач ОСОБА_1 заперечень щодо витрат на правничу допомогу до суду не подала, а також не подала і клопотання про їх зменшення. 
Водночас, ч. 1, п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, зокрема, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
У зв`язку з тим, що позивачем були пред`явлені позовні вимоги до відповідача ОСОБА_1 на загальну суму 13 637,34 грн, які судом задоволені частково в розмірі 10 234,54 грн, що складає 75,05% від ціни позову (10 234,54 грн / 13 637,34 грн), тому суд дійшов висновку про необхідність застосування до спірних відносин принципу пропорційності визначення судових витрат, визначивши розмір витрат на правничу допомогу, що надана позивачу, в розмірі 3 377,25 грн, тобто 75,05%, що відповідає розміру задоволених позовних вимог.
Що стосується прохання позивача, викладеного у п.5 прохальної частини позовної заяви про стягнення з відповідача на користь позивача понесених судових витрат, то суд зазначає про таке.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Частиною 1 ст.141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Із досліджених судом матеріалів позовної заяви вбачається, що витрати позивача по сплаті судового збору складають 2662,40 грн (з урахуванням понижуючого коефіцієнта 0,8), що підтверджується платіжною інструкцією кредитового переказу коштів №579943169.1 від 01.04.2026 (а.с.7). 
Оскільки суд визнав позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за Договором позики обгрунтованими і задовольнив їх на суму 10 234,54 грн, що складає 75,05% від ціни позову (10 234,54 грн / 13 637,34 грн), тому з відповідача на користь позивача, керуючись ч.1 ст.141 ЦПК України, підлягає стягненню судовий збір в сумі 1 998,13 грн, тобто 75,05% від розміру сплаченого позивачем судового збору (2662,40 х 0,7505).
Водночас суд, ухвалюючи рішення про стягнення з відповідача на користь позивача суми судового збору, також зважає на те, що у матеріалах справи відсутні будь-які докази тому юридичному факту, що відповідач ОСОБА_1 звільнена від сплати судового збору згідно положень ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір». 
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ «Деал Фінанс Груп» до відповідача ОСОБА_1 підлягають задоволенню частково в розмірі 10 234,54 грн, з яких: 8550 грн - заборгованості за тілом позики, та 1684,54 грн - заборгованість за відсотками. Крім того з відповідача на користь позивача слід стягнути 1998,13 грн - судового збору, та 3377,25 грн - витрат на професійну правничу допомогу, розмір яких визначений пропорційно розміру задоволеним позовним вимогам. У іншій частині позовні вимоги слід залишити без задоволення.
Керуючись ст. 516, 527, 530, 610, 628, 634, 638, 1046, 1049, 1050, 1077, 1082 ЦК України, ст. 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», ст. 4, 12, 13, 76, 77, 79, 80, 81, 89, 133, 141, 264, 265, 280-284, 289, 355 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Деал Фінанс Груп» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики задовольнити частково.
Стягнути зі ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Деал Фінанс Груп» заборгованість за договором позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) №74235519 від 03 лютого 2022 року в розмірі 10 234 (десять тисяч двісті тридцять чотири) гривні 54 (п`ятдесят чотири) копійки, з яких 8550 (вісім тисяч п`ятсот п`ятдесят) гривень - сума заборгованості за основною сумою боргу, та 1684 (одна тисяча шістсот вісімдесят чотири) гривні 54 (п`ятдесят чотири) копійки - сума заборгованості за відсотками.
Стягнути зі ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Деал Фінанс Груп» понесені витрати на сплату судового збору в розмірі 1998 (одна тисяча дев`ятсот дев`яносто вісім) гривень 13 (тринадцять) копійок та 3377 (три тисячі триста сімдесят сім) гривень 25 (двадцять п`ять) копійок витрат на професійну правничу допомогу, а всього 5375 (п`ять тисяч триста сімдесят п`ять) гривень 38 (тридцять вісім) копійок.
У іншій частині позовні вимоги залишити без задоволення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем безпосередньо до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом цих строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи. 
Повне заочне рішення складене 08 травня 2026 року.

Сторони у справі:
Позивач: товариство з обмеженою відповідальністю «Деал Фінанс Груп», код ЄДРПОУ: 44280974, місцезнаходження: 08205, Київська область, м. Ірпінь, вул. Садова, 31/33, офіс 40/3.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце реєстрації проживання: АДРЕСА_1 .

Головуючий:	  	О.  В.  Петренко