Справа № 211/13368/25
Провадження № 2-о/211/79/26

Р І Ш Е Н Н Я 
іменем України

30 червня 2026 року 

Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Костенко Є.К.,
за участю секретаря судового засідання Гоєнко Т.В.,
розглянувши в порядку ч.2 ст. 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу в м. Кривому Розі цивільну справу в порядку окремого провадження за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ІНФОРМАЦІЯ_1 , Військова частина НОМЕР_1 , Міністерство оборони України про встановлення факту, що має юридичне значення,-
ВСТАНОВИВ:
19 листопада 2025 року представник заявника ОСОБА_1 – адвокат Трофименко Марина Володимирівна звернулася до суду з заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ІНФОРМАЦІЯ_2 , Військова частина НОМЕР_1 про встановлення факту, що має юридичне значення.
Згідно з ухвалою суду від 27 листопада 2025 року провадження у справі було відкрито, постановлено здійснювати розгляд за правилами окремого провадження.
05 січня 2026 року від представника заявника адвоката Трофименко М.В. поза межами судового засідання до початку першого судового засідання у справі надійшла заява, про заміну неналежної заінтересованої особи ІНФОРМАЦІЯ_2 на належну заінтересовану особу - ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є юридичною особою.
Ухвалою суду від 04 лютого 2026 року було здійснено заміну неналежної заінтересованої особи - ІНФОРМАЦІЯ_2 та долучено до розгляду справи ІНФОРМАЦІЯ_1 .
19 лютого 2026 року від представника ІНФОРМАЦІЯ_3 надійшло клопотання про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, а саме зважаючи на предмет спору в даній справі представник заінтересованої особи вважає за необхідне залучити Міністерство оборони України в якості заінтересованої особи.
12 березня 2026 року від представника позивача ОСОБА_1 – адвоката Трофименко М.В. надійшла уточнена заява ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ІНФОРМАЦІЯ_1 , Військова частина НОМЕР_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме встановити факт батьківства, зокрема, те, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Ухвалою суду від 30 березня 2026 року прийнято до провадження уточнену заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ІНФОРМАЦІЯ_1 , Військова частина НОМЕР_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, залучено в якості заінтересованої особи Міністерство оборони України.
Заявник звернулася до суду із заявою, в якій просить встановити факт того, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є біологічним батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , посилаючись на те, що ОСОБА_1 проживала із загиблим ОСОБА_2 однією сім`єю як чоловік та жінка спочатку без реєстрації шлюбу, а потім з 20.07.2013 в офіційно зареєстрованому шлюбі. Від даних стосунків, але до реєстрації шлюбу у них народився син ОСОБА_4 , в актовому записі про народження якого запис про батька було зроблено за вказівкою матері на підставі ч. 1 ст. 135 СК України. У зв`язку з тим, що ОСОБА_2 уклав шлюб з ОСОБА_5 , малолітній дитині також було змінено прізвище з " ОСОБА_6 " на " ОСОБА_7 ", також було змінено прізвище в графі відомостей про батька. Під час виконання бойового завдання ОСОБА_2 загинув. у межах кримінального провадження було проведено експертизу та підтверджено біологічне споріднення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .
За заявою Міністерства оборони України ухвалою суду від 22 квітня 2026 року було витребувано з відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Довгинцівському та Саксаганському районах у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України копії актових записів про наявність відомостей щодо батьків, дружини та дітей у ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
На виконання ухвали суду надійшли відомості про те, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , перебував у шлюбі з ОСОБА_1 , яка є заявницею у даній справі, має спільну з дружиною доньку ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , а отже, оскільки дитина малолітня, то її інтереси представляє саме заявниця, як її матір. Також було встановлено, що батьками ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зазначені ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_7 та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_8 . Разом із цим, місце знаходження батьків чоловіка заявниці не відоме, за її словами мати померла, а встановити їх місце проживання з доступних суду державних реєстрів не вдалося можливим, що унеможливлює їх залучення у якості заінтересованих осіб.
Представник заявника надала до суду заяву, в якій заявлені вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд розглянути справу без їх з заявником участі.
Представник заінтересованої особи Військова частина НОМЕР_1 надав до суду заяву, в якій проти заявлених вимог не заперечує, просить суд розглянути справу без їх участі.
Представник заінтересованої особи ІНФОРМАЦІЯ_1 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.
Представник заінтересованої особи Міністерства оборони України надало свої пояснення у справі та заяву про розглячд справи без участі їх представника.
Відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, суд дійшов до таких висновків.
Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.
Згідно із ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.
Обґрунтованим є рішення ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до ч.1 ст. 293 ЦПК, України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Відповідно до повторного свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №1052, ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_9 , його батьками зазначено: ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .
20.07.2013 ОСОБА_2 та ОСОБА_11 уклали шлюб, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Широківського районного управління юстиції у Дніпропетровській області складено актовий запис №81, спільне прізвище подружжя " ОСОБА_7 ".
З повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження вбачається, що відомості про батька ОСОБА_3 записані відповідно до ч.1 ст.135 СК України. Прізвище дитини спочатку було зазначено, як " ОСОБА_6 ", відомості про батька - " ОСОБА_12 . Після укладання шлюбу з ОСОБА_2 прізвище дитини було змінено на " ОСОБА_7 ", відомості про батька - на " ОСОБА_2 ".
Відповідно до лікарського свідоцтва про смерть №1073 від 11.09.2025 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , помер ІНФОРМАЦІЯ_10 під час воєнних дій, причиною смерті є вогнепальне осколкове поранення нижніх кінцівок, що також підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Довгинцівському та Саксаганському районах у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) 11.09.2025, серії НОМЕР_3 .
За фактом смерті ОСОБА_2 було внесено відомості в ЄРДР за №12025120000000254 від 23.04.2025.
Європейський суд з прав людини зауважив, що на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства.
У постанові Верховного Суду від 16.05.2018 у справі № 399/1029/15-ц вказано, що експертиза ДНК, або молекулярно-генетична експертиза, призначається у цивільних справах для формування доказової бази. Водночас, висновки судово-генетичної експертизи суд оцінює з урахуванням положень статті 89 ЦПК України, згідно з якою жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
У постанові Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 760/3977/15-ц зазначено, що висновок судово-генетичної експертизи не є єдиним доказом походження дитини від певної особи, такий факт може бути доведено й іншими доказами.
Заяви про встановлення факту батьківства (материнства) суд розглядає у разі смерті особи, яку заявник визнає батьком (матір`ю) дитини, і вирішує їх з огляду на обставини, передбачені статтями 125, 130 Сімейного кодексу України. Передумовою звернення до суду із заявою про встановлення факту батьківства є смерть особи, батьківство якої встановлюється, або оголошення її померлою.
Відповідно до змісту ч.1 ст. 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.
Згідно п. 3 ч.2 ст.125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за рішенням суду.
Відповідно до ч.1 ст.130 СК України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч.1 ст.135 цього кодексу.
У відповідності до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику про справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. В пункті 13 вказаної Постанови, Пленум Верховного Суду України вказав, що факт батьківства може бути встановлено за наявності однієї з таких обставин: 1) спільне проживання батьків дитини і ведення ними спільного господарства, яке не припинилось до її зачаття; 2) спільне виховання дитини; 3) спільне утримання дитини; 4) докази, що з вірогідністю підтверджують визнання відповідачем батьківства.
Згідно з п.7 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3 у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, або смерті жінки, котра вважалась матір`ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. Заяви про встановлення факту як батьківства, так і материнства суд приймає до розгляду, якщо запис про батька (матір) дитини в Книзі реєстрації народжень учинено згідно зіст.135 СК України. Із заявою про встановлення факту батьківства до суду мають право звернутися матір, опікун (піклувальник) дитини, особа, яка її утримує та виховує, а також сама дитина, котра досягла повноліття, а факту материнства - батько й інші перелічені особи. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини, коли відповідно до ч. 2 ст. 55 СК України про батька дитини проведено за вказівкою матері, яка не перебувала у шлюбі, або ж такий запис зовсім відсутній і можуть бути подані матір`ю, опікуном чи піклувальником дитини чи самою дитиною після досягнення повноліття.
Таким чином, закон розрізняє порядок визначення походження дитини від батька шляхом визнання батьківства - про що позов заявляється до особи, яка вважається батьком дитини, або нею самою, та шляхом встановлення факту батьківства у разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини.
При розгляді спору щодо встановлення факту батьківства суд має виходити зі змісту ст. 130 СК України, відповідно до якої підставою для встановлення факту батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України.
Закон не встановлює конкретного переліку доказів для встановлення факту батьківства. Підставою для встановлення факту батьківства можуть бути будь-які відомості, що свідчать про походження дитини від певної особи.
В межах кримінального провадження за №12025120000000254 від 23.04.2025 було проведено молекулярно-генетичну експертизу від 02.09.2025 №СЕ-19/112-25/12359-БД відповідно до якої було встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ймовірно є біологічним сином особи невстановленого військовослужбовця № НОМЕР_4 . Ймовірність походження цих ДНК-профілів від батька та його дитини становить не менше ніж 99,99997779%.
Згідно з постановою про ідентифікацію особи від 11.09.2025 було встановлено анкетні дані невстановленого трупа, зареєстрованого за №2025041201000558, як ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Встановлення факту батьківства необхідно позивачу для набуття дитиною всіх прав згідно СК України відносно свого біологічного батька.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що факт того, що ОСОБА_2 є батьком дитини ОСОБА_3 знайшов своє підтвердження під час судового провадження, та підтверджується належними та допустимими доказами, тому суд вважає, що вимоги про встановлення факту батьківства підлягають задоволенню.
Разом із цим, як вбачається з п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у резолютивній частині рішення про встановлення факту батьківства мають міститися всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства в органах реєстрації актів цивільного стану (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено).
Відповідно до ст. 134 CK України на підставі рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження.
Згідно з п. 2.13.1 Розділу II Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, що затверджені наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 № 96/5, підставою для внесення змін в актовий запис цивільного стану є рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану.
Відповідно до п. 2.16.4. Розділу II Правил на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду.
При цьому, заявником не було зазначено у прохальній частині позовної заяви про необхідність зобов`язання органі РАЦС внести зміни до актового запису про народження дитини, в частині зміни відомостей про батька.
Згідно з ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ із метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Частина 1 ст. 5 ЦПК України передбачає, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Правовими нормами ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
При цьому, під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Отже, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.
Конституційний Суд України у рішенні від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 зазначив про те, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.
Формування змісту та обсягу заявлених вимог є диспозитивним правом заявника.
У п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення» роз`яснено про те, що вихід за межі позовних вимог - це вирішення незаявленої вимоги, задоволення вимоги позивача у більшому розмірі, ніж було заявлено. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.
Із цього випливає, що вихід за межі позовних вимог можливий, якщо повний захист прав заявника неможливий у спосіб, про який він просить. Повнота захисту полягає в ефективності відновлення його прав. Вихід за межі позовних вимог повинен бути пов`язаний із захистом саме тих прав, щодо яких подана заява. При цьому, за жодних умов становище заявника за наслідками судового розгляду не може бути погіршене порівняно з тим, яким воно було до звернення до суду за захистом своїх прав.
Виходячи з наведеного та враховуючи, що суд дійшов висновку про наявність правових підстав для визнання ОСОБА_2 батьком ОСОБА_3 , з метою усунення можливих перешкод в наступній реалізації рішення суду, є необхідність виходу за межі заявлених позовних вимог із метою повного та ефективного захисту прав і законних інтересів заявника та вирішення питання щодо внесення відповідних змін про батька дитини до актового запису про її народження.
Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення у справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. Отже, судові витрати слід залишити за заявником.
На підставі викладеного і керуючись ст. 234,235, 256-259, 293, 315,319,354 ЦПК України, суд,-
УХВАЛИВ:
Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ІНФОРМАЦІЯ_1 , Військова частина НОМЕР_1 , Міністерство оборони України про встановлення факту, що має юридичне значення, задовольнити.
Встановити факт батьківства ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянина України, уродженця м. Інгулець Дніпропетровської області, який загинув ІНФОРМАЦІЯ_10 , стосовно дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженця м. Кривий Ріг, Дніпропетровської області.
Внести зміни до актового запису №1052 від 21.09.2010 про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зробленого Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області та зазначити батьком: " ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянин України, уродженець м. Інгулець, Дніпропетровська область".
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення
Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повне судове рішення складено 30.06.2026.

Суддя Костенко Є. К