cправа № 522/21375/25 
провадження №: 2/752/2155/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.04.2026 року суддя Голосіївського районного суду міста Києва Мазур Ю.Ю., розглянувши в приміщенні суду в м. Києві у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сервіс Профі Плюс» до ОСОБА_1 про повернення безпідставно отриманих грошових коштів, -
В С Т А Н О В И В :
У вересні 2025 року позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Сервіс Профі Плюс», в особі представника Сорочинської О. звернулося до Приморського районного суду міста Одеси із позовом до ОСОБА_1 про повернення безпідставно отриманих грошових коштів.
Ухвалою Приморського районного суду міста Одеси від 29.09.2025 справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сервіс Профі Плюс» до ОСОБА_1 про повернення безпідставно отриманих грошових коштів передано на розгляд за підсудністю до Голосіївського районного суду м. Києва.
Вищевказана цивільна справа надійшла до Голосіївського районного суду м. Києва.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Приморським районним судом м. Одеси 30 квітня 2025 року було видано судовий наказ за заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сервіс Профі Плюс» про стягнення нарахованої, але не виплаченої суми заробітної плати в сумі 105000,00 грн. та судового збору в сумі 302,80 грн. 
Судовий наказ набрав чинності 21.05.2025 року.
Звернувшись до Приморського районного суду м. Одеси про видачу судового наказу ОСОБА_1 було використано незаконно виготовлені підроблені документи, а саме: фіктивний трудовий договір, нібито укладений між позивачем та відповідачем; довідку про нараховану, але не виплачену заробітну плату, підписану неповноваженою особою з використанням імітації підпису керівника позивача та підробленої печатки. Оскільки відповідач надавав Товариству з обмеженою відповідальністю «Сервіс Профі Плюс» послуги за договором цивільно-правового характеру (за які отримав винагороду відповідно до умов договору).
Зазначено, що між позивачем та відповідачем ніколи не існувало трудових відносин, лише цивільно-правові. Про наявність судового наказу позивач дізнався 10 червня 2025 року, коли приватним виконавцем Шевцовим І.В. за виконавчим провадженням № НОМЕР_2 було стягнуто з рахунку позивача 11500,00 грн. та 500,00 грн.
В подальшому позивач звернувся з відповідною заявою про скасування судового наказу, № 522/7370/25-Е від 30.04.2025 року. 18 червня 2025 року Приморський районний суд м. Одеси скасував, зазначений судовий наказ.
Таким чином, станом на день подання позову відповідачем безпідставно отримано грошових коштів на загальну суму 105000,00 грн.
Позивачем 25 червня 2025 року надіслано відповідачу претензію щодо повернення безпідставно отриманих коштів, однак відповідач не повернув кошти.
На даний час належне позивачу майно безпідставно утримується відповідачем у своєму незаконному користуванні, чим порушені майнові права позивача щодо розпорядження власністю.
У відповіді на претензію, яку позивач отримав на свою офіційну електронну пошту 25.08.2025 року відповідач фактично визнав наявність обов`язку повернути кошти, зазначивши, що здійснить повернення до 30.09.2025 року. Таким чином, сам борг відповідачем не заперечується, а лише відкладається строк його виконання.
Просив стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Сервіс Профі Плюс» безпідставно набуті грошові кошти в сумі 105000,00 грн. та судові витрати по сплаті судового збору.
Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 18.12.2025 відкрито провадження по справі та призначено проведення розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. 
Згідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Відповідно до ч. 8 ст. 279 ЦПК України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.
Положеннями ст. 174 ЦПК України визначено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.
Судом на електронні адреси ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ІНФОРМАЦІЯ_2 направлявся документ в електронному вигляді «Ухвала Мазур» від 27.08.2025 по справі № 522/21375/25, а також (за наявності) прикріплені до нього файли. Документ доставлено 27.03.2026 о 09:10:49 та 09:10:53 відповідно.
Враховуючи положення ст.ст. 174, 178 ЦПК України, відповідач не скористався своїм правом та не направив до суду відзиву на позовну заяву, із викладенням заперечень проти позову.
З огляду на наведене, суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч. 8 ст. 178 ЦПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що Приморським районним судом м. Одеси 30 квітня 2025 року було видано судовий наказ за заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сервіс Профі Плюс» про стягнення нарахованої, але не виплаченої суми заробітної плати в сумі 105000,00 грн. та судового збору в сумі 302,80 грн.
Судовий наказ набрав чинності 21.05.2025 року.
Про наявність судового наказу позивач дізнався 10 червня 2025 року, коли приватним виконавцем Шевцовим І.В. за виконавчим провадженням № НОМЕР_2 було стягнуто з рахунку позивача 11500,00 грн. та 500,00 грн.
В подальшому позивач звернувся про скасування судового наказу, № 522/7370/25-Е від 30.04.2025 року та 18 червня 2025 року Приморський районний суд м. Одеси скасував, зазначений судовий наказ у зв`язку з поданням ТОВ «Сервіс Профі Плюс» відповідної заяви.
Позивачем 25 червня 2025 року надіслано відповідачу претензію щодо повернення безпідставно отриманих коштів, однак відповідач не повернув кошти.
На даний час належне позивачу майно безпідставно утримується відповідачем у своєму незаконному користуванні, чим порушені майнові права позивача щодо розпорядження власністю.
У відповіді на претензію, яку позивач отримав на свою офіційну електронну пошту 25.08.2025 року відповідач фактично визнав наявність обов`язку повернути кошти, зазначивши, що здійснить повернення до 30.09.2025 року. Таким чином, сам борг відповідачем не заперечується, а лише відкладається строк його виконання.
Таким чином, станом на день подання позову відповідачем безпідставно отримано грошових коштів на загальну суму 105000,00 грн.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
За правовою природою конструкція зобов`язання, що виникає з безпідставного набуття майна (безпідставного збагачення), є формою реалізації охоронного правовідношення та виконує компенсаторну функцію. Зобов`язання, що виникають внаслідок безпідставного збагачення є протилежністю до зобов`язання з правочинів (договорів). Правочин, зокрема договір, як належна правова підстава встановлює зобов`язання з передання речі, виконання робіт (надання послуги), сплати коштів. Відповідно, за відсутності (або у подальшому відпадіння) правової підстави в особи виникає зобов`язання повернути те, що було отримано безпідставно (кондикція). Отримання майна, набутого без підстави, призводить до реституційного ефекту, прямо протилежного тому, що передбачено договором. Загальною ознакою кондикції є відсутність (або відпадіння у подальшому) правової підстави для утримання майна, набутого особою, до якої потерпілий звертається з кондикційним позовом.
Зі змісту ст. 1212 ЦК України можна зробити висновок, що особа, яка внаслідок правомірних або неправомірних дій або подій безпідставно збагатилася в результаті невигідних наслідків для іншої особи, зобов`язана повернути безпідставно набуте майно цій особі. Будь-яке збагачення визнається безпідставним, якщо особа, що збагатилася, не мала права на збагачення за рахунок потерпілого, або в разі, коли потерпілий не погоджувався на настання не вигідних для себе наслідків. Не має права на збагачення особа, що отримала його за недійсним актом, судовим рішенням або недіючою нормою права. Збагачення є безпідставним, і якщо потерпілий сам надав його для мети, що не була досягнена, або з очікуванням, яке не справдилося.
Про виникнення зобов`язання, що виникають внаслідок безпідставного збагачення або збереження майна можна говорити у тому разі, коли дії особи або події призводять до протиправного результату, що юридично не обумовлений виникненням майнових вигод на стороні однієї особи за рахунок іншої. Саме цей протиправний результат у вигляді юридично безпідставних майнових вигод, що перейшли до набувача, є фактичною підставою для виникнення зобов`язань з повернення безпідставного збагачення.
Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.
Результат аналізу ст. 1212 ЦК України дає підстави для висновку, що фактичний склад, що породжує зобов`язання, які виникають внаслідок набуття або збереження майна без достатніх правових підстав, складається з таких елементів: 1) одна особа набуває або зберігає майно за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали (майно набувається або зберігається без передбачених законом, іншими правовими актами або правочином підстав).
Набуття майна однією особою за рахунок іншої полягає у збільшенні обсягу майна в однієї особи з одночасним зменшенням його обсягу в іншої особи. Набуття передбачає кількісний приріст майна, збільшення його вартості без понесення відповідних витрат набувачем. Безпідставне збереження майна полягає у тому, що особа мала витратити власні кошти, але не витратила їх через понесені втрати іншою особою або в результаті невиплати винагороди, що належить іншій особі.
Для виникнення зобов`язань із повернення безпідставно набутого майна необхідно, щоб майно було набуте або збережене безпідставно. Безпідставним є набуття або збереження, що не ґрунтується на законі, іншому правовому акті або правочині.
Набуття (збереження) майна визнається безпідставним, якщо його правова підстава відпала згодом. Відпадіння правової підстави полягає у зникнення обставин, на яких засновувалась юридична обґрунтованість набуття (збереження) майна.
Одним із випадків відпадіння підстави набуття (збереження) може бути скасування вищою інстанцією рішення суду, що набуло чинності, або визнання судом таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису нотаріуса, на підставі якого було здійснено стягнення майна (коштів).
Конструкція ст. 1212 ЦК України, як і загалом норм глави 83 цього Кодексу, вимагає установлення абсолютної безпідставності набуття (збереження) майна не лише в момент його набуття (збереження), а й станом на час розгляду спору. Ознаки, характерні для кондиції, свідчать про те, що пред`явлення кондиційної вимоги можна визнати належним самостійним способом захисту порушеного права власності, якщо: 1) річ є такою, що визначена родовими ознаками, в тому числі грошовими коштами; 2) потерпілий домагається повернення йому речі, визначеної родовими ознаками (грошових коштів) від тієї особи (набувача), з якою він не пов`язаний договірними правовідносинами щодо речі.
Особа, яка внаслідок правомірних або неправомірних дій або подій безпідставно набула майно в результаті невигідних наслідків для іншої особи, зобов`язана повернути таке майно цій особі на підставі ст. 1212 ЦК України. Будь-яке набуття (збереження) майна визнається безпідставним, якщо особа, що збагатилася, не мала права на отримання майна за рахунок потерпілого, або у разі, коли потерпілий не погоджувався на настання не вигідних для себе наслідків. Не має права на збагачення особа, що отримала його за недійсним актом, судовим рішенням або недіючою нормою права. Збагачення є безпідставним, якщо потерпілий сам надав його для мети, що не була досягнена, або з очікуванням, яке не справдилося.
Ухвала про скасування судового наказу, який набрав законної сили і за яким відбулося повне або часткове виконання є правовою підставою для виникнення зобов`язання з повернення майна, що набуто без достатньої правової підстави, оскільки з моменту постановлення Ухвали про скасування судового наказу правова підстава вважається такою, що відпала. Відповідно до ст. 1212 ЦК України у такому разі набувач такого майна з моменту постановлення Ухвали про скасування судового наказу, зобов`язаний повернути потерпілому все отримане майно.
Аналогічний висновок викладено у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі №910/1531/18, від 28 січня 2020 року у справі №910/16664/18.
Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Ст. 81 ЦПК України, визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Встановивши, що правові підстави набуття відповідачем грошових коштів у розмірі 105000,00 грн., що стягнені з позивача на підставі судового наказу, який у подальшому скасовано судом, відпали, отримані відповідачем кошти підлягають поверненню позивачу відповідно до ст. 1212 ЦК України, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню.
За таких обставин, вимоги позивача є законними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.
За правилами ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відтак, з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3028,00 грн. 
Керуючись ст. ст. 263-265 ЦПК України, -
У Х В А Л И В :
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Сервіс Профі Плюс» до ОСОБА_1 про повернення безпідставно отриманих грошових коштів, - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Сервіс Профі Плюс» (ЄДРПОУ 39880947, місцезнаходження: 49000, Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вул. В`ячеслава Липинського, буд. 18, офіс 303) в рахунок відшкодування безпідставно набутих коштів у розмірі 105000 (сто п`ять тисяч) 00 коп., судовий збір у розмірі 3028 (три тисячі двадцять вісім) грн 00 коп., що у загальному розмірі становить 108028 (сто вісім тисяч двадцять вісім) грн. 00 коп.
Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано, або після перегляду рішення в апеляційному порядку, якщо його не скасовано.
Текст рішення виготовлений 19.05.2026.

Суддя          Ю.Ю. Мазур