СВАЛЯВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ 

Справа № 306/385/26
Провадження № 2/306/605/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 червня 2026 року    м. Свалява 

Свалявський районний суд Закарпатської області у складі:
головуючого-судді   Уліганинця П.І.
за участю: секретаря судового засідання Мігалко Е.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Свалява справу за позовом   ОСОБА_1 до Свалявської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, -

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулася до суду із вищевказаним позовом, у якому просить визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з надвірними спорудами за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті дідуся ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Учасники в судове засідання не з`явилися. 
Позивач подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити (а.с. 33).
Представник Свалявської міської ради Закарпатської області в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с.21, а.с.26, а.с.32). Заперечень, що спростовують заявлені позовні вимоги до суду не надано.
Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу «EASYCON» не здійснювалося. (ч.2 ст. 247 ЦПК України).
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд доходить такого висновку.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України - суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи; ч.3 ст. 12, ч.1 ст.81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; ч. 1 ст. 76 ЦПК України - доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи; ч.2 ст. 83 ЦПК України - позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.
Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, в т.ч. шляхом визнання права; ст. 1217 ЦК України - спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Судом встановлено, що згідно свідоцтва про смерть - ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідний актовий запис №206, проведений Свалявським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Мукачівському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (а.с.4).
Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив.
Судом перевірено та встановлено, що ОСОБА_3 (дружина померлого ОСОБА_2 (свідоцтво про одруження серії НОМЕР_1 , запис 4 від 15.02.1968 року) та бабуся позивача) подала до суду заяву від 03.02.2026 року, нотаріально посвідчену державним нотаріусом Свалявської ДНК Дядюша О.О. про відмову від спадщини за померлим чоловіком ОСОБА_2 на користь онуки ОСОБА_1 (а.с.5-6).
Згідно повідомлення, наданого начальником відділу "Центр надання адміністративних послуг" за №06-12/27 від 20.01.2026 року за даними реєстру територіальної громади ДМС України в домогосподарстві за адресою:   АДРЕСА_1 станом на день смерті ОСОБА_2 значилися зареєстрованими: ОСОБА_3 (дружина померлого та бабуся позивача); ОСОБА_4 (онука померлого та позивач), ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (діти позивача) а.с.15.
Відповідно до ч.2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст. 1261 — 1265 ЦК України; ч.1 ст.1266 ЦК України внуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.
Згідно витягу №84050054 про реєстрацію в Спадковому реєстрі - 03.02.2026 року до Спадкового реєстру внесено реєстраційний запис, параметрами якого є реєстрація спадкової справи (номер у Спадковому реєстрі: 75178969) за померлим ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.7).
За приписами ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Судом досліджено: копія технічного паспорту (реєстраційний номер у Реєстрі будівельної діяльності: ТІ01:2970-1212-2419-3683) із схемою розташування будівель та споруд, планом будинку садибного типу, експлікацією приміщень будинку садибного типу, журналом зовнішніх обмірів, характеристикою від 01.02.2026 року; копія довідки №3030 від 01.02.2026 року, виготовленої ФОП ОСОБА_8 (інвентаризаційна вартість житлового будинку АДРЕСА_1 з надвірними будівлями та спорудами (процент зносу 25%, в цінах 2022 року) становить 118270 грн.); копія свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_2 від 11.10.2006 року, виданого Дусинською сільською радою, згідно якого ОСОБА_2 був власником житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.8-14, а.с.16). 
За приписами ч.2,3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.
Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою 31.01.1966 року Міністерством комунального господарства УРСР і погодженою 15.01.1966 року із Верховним Судом УРСР, було встановлено, що реєстрації підлягають всі будинки і домоволодіння з окремим порядковим номером по вулиці, провулку, площі в межах міст і селищ міського типу УРСР, що належать, зокрема, громадянам на праві особистої власності (п.п. 2, 4); будинки і домоволодіння, розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані, не підлягають реєстрації (п. 6); при відсутності правовстановлюючих документів, зазначених в Інструкції, у випадках включення в міську (селищну) смугу сільських населених пунктів або у випадках їх перетворення в міста або селища міського типу бюро технічної інвентаризації при наявності погосподарських книг сільської Ради депутатів трудящих складає списки будинків та домоволодінь, які належать громадянам або колгоспним дворам, з метою їх подальшої реєстрації, а при відсутності таких книг необхідних для реєстрації питання вирішуються в кожному окремому випадку за заявою зацікавленої особи з проведенням відповідного обстеження і якщо зібрані матеріали підтверджують належність будинку заявнику, вирішується питання про оформлення права власності. (п.п. 10, 20).
В пункті 3.1. «Узагальнення судової практики розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року викладеного пленумом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, вказано, що Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції).
Таким чином, на час будівництва житлового будинку, з урахуванням також положень ст. 4 ЦК Української РСР (1963 року), реєстрація права власності на нього не вимагалася, як докази належності будинку певній особі могли бути прийняті документи, що не були передбачені Додатком №1 до згаданої Інструкції від 31.01.1966 року. Будинок з моменту побудови і до цього часу знаходиться в сільському населеному пункті, має в ньому окремий порядковий номер. Придатність будинку для проживання та належність його спадкодавцю на час його смерті ніким не оспорюється. 
Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
За правилами ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.
За приписами ч. 1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.
Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист – це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.
За приписами ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.
Відповідно до ч.1 ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації; п. 9 ч.1 ст. 27 Закону України “Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно” - державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно
Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України - завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави; ст. 264 ЦПК України - під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; докази на їх підтвердження; ч.1 ст. 95 ЦПК України - письмовими доказами є документи, які містять дані про обставини, які мають значення для правильного вирішення спору.
На підставі досліджених у судовому засіданні доказів наданих позивачем на обґрунтування позовних вимог про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2 (помер  ІНФОРМАЦІЯ_1 ), враховуючи, що позивач має право на спадкове майно за законом після смерті діда, з урахуванням того, що Свалявською міською радою Закарпатської області заперечень на позовну заяву, що спростовують заявлені вимоги не подано, ОСОБА_3 не заперечує щодо визнання права власності за позивачем, що визнання права власності не порушує прав чи інтересів будь-яких інших осіб, суд вважає позов обгрунтованим та доходить висновку, що позовні вимоги позивача необхідно задовольнити.
Суд не вирішує питання про розподіл судових витрат згідно ст. 141 ЦПК України.
Відповідно до ч.1 ст. 18 ЦПК України - судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.
Керуючись ст. 12, 18, 81, 200, 258, 263, 265, 273, 353 ЦПК України, ст. 15, 392, 1216, 1218, 1223, 1296, 1297 ЦК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1  до Свалявської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування — задовольнити.

Визнати за ОСОБА_9 ,  ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканкою АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 право власності на житловий будинок з надвірними спорудами за адресою АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті дідуся ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

ГОЛОВУЮЧИЙ   П.І.Уліганинець 
25.06.2026 року