Справа№ 610/1803/26 
Провадження № 1-кп/610/160/2026 

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2026 року Балаклійський районний суд Харківської області у складі:
головуючого: судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретарів судового засідання – ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
прокурора- ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції)
обвинуваченого – ОСОБА_7 ,
захисника – адвоката ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції)
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Балаклія кримінальне провадження №12026221080000049 від 31.01.2026 за обвинуваченням  ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Павлоград Дніпропетровської області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, розлученого, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , займає посаду майстра відділення безпілотних авіаційних комплексів 5 роти ударних безпілотних авіаційних комплексів, у військовому званні солдат, який проживає в АДРЕСА_1 , є особою з інвалідністю ІІІ групи, в силу ст. 89 КК України судимості не маючого, затриманого 31.01.2026,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

30 січня 2026 року приблизно о 22:00 годині в селі Бригадирівка Ізюмського району Харківської області солдат ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходився в житловому приміщенні будинку АДРЕСА_2 , де під час спільного вживання спиртних напоїв разом із військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_9 між ними виникла сварка на ґрунті особистих неприязних відносин. ОСОБА_7 , діючи умисно, з метою заподіяння особі тілесних ушкоджень, взяв до рук викидний ніж та наніс ним один удар в черевну порожнину ОСОБА_9 , чим спричинив останньому тілесне ушкодження у вигляді проникаючої колото-різаної рани черевної порожнини з множинними перфораціями тонкої кишки та великого чепця, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений свою вину по пред`явленому обвинуваченню визнав повністю, розкаявся у вчиненому та пояснив, що з потерпілим був знайомим нетривалий час. Вони разом з іншими військовими проживали в одному будинку в селі Бригадирівка. Командир призначив його старшим в помешканні для організації проживання. Із ОСОБА_10 у них виникали постійні сварки через те, що той неохоче ставився до виконання хатніх робіт.
30 січня 2026 року ввечері всі мешканці зібралися в будинку, повечеряли, випили, спілкувалися між собою. Під час спілкування між ним та ОСОБА_10 виникла сварка. ОСОБА_10 піднявся із ліжка і почав йти в його сторону. Побачивши, що до нього наближається ОСОБА_10 , який по статурі більший за нього, він схопив ніж зі столу, який стояв поруч з його ліжком, і вдарив ним в живіт потерпілого. Той схватився за живіт, з якого побігла кров, а він витер ніж, склав його, одягнувся і вийшов з будинку чекати командира.
Оскільки обвинувачений та інші учасники судового провадження не оспорюють фактичні обставини справи, і як встановлено судом, правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності їх позиції, суд, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження інших доказів по справі. При цьому судом роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Таким чином, суд приходить до висновку про кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 121 КК України як умисне тяжке тілесне ушкодження ОСОБА_9 , тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.
Вину ОСОБА_7 по даній кваліфікації суд вважає доведеною.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) особливої частини цього Кодексу, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
Вивченням даних про особу обвинуваченого встановлено, що ОСОБА_7 судимості не має в силу ст. 89 КК України, вину свою визнав повністю, щиро розкаявся.
Є військовослужбовцем за мобілізацією з 26.08.2024, з 25.11.2025 зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 . За місцем служби характеризується як особа, яка потребує підвищення рівня відповідальності та професійної підготовки. Накази та розпорядження виконує із затримками або частково. У взаєминах з колективом не вирізняється надійністю, не користується авторитетом серед товаришів по службі.
ОСОБА_7 з 11.12.2025 встановлена 3 група інвалідності, причиною якої є травми (поранення, контузії, каліцтва) або захворювання, одержані під час захисту Батьківщини, виконання інших обов`язків військової служби, пов`язаних з перебуванням на фронті в інші періоди.
На обліку в лікарів нарколога та психіатра обвинувачений не перебуває
Відповідно до результату токсикологічного дослідження № 263 від 03.02.2026 виявлено етанол в крові – 1,73%, тобто ОСОБА_7 під час вчинення кримінального правопорушення перебував в стані алкогольного сп`яніння.
Відповідно до ст. 66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, є його щире каяття у вчиненні злочину.
Обставиною, що обтяжує покарання згідно зі ст. 67 КК України, суд визнає вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння.
Отже, призначаючи покарання ОСОБА_7 , суд враховує тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до тяжких злочинів відповідно до ст. 12 КК України, враховує конкретні обставини вчиненого, особу обвинуваченого, який є військовослужбовцем та вчинив злочин щодо військовослужбовця, визнання ним своєї провини, посередню характеристику зі місцем проходження військової служби, наявність інвалідності 3 групи, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, тому призначає покарання у виді позбавлення волі в межах мінімального розміру санкції частини 1 статті 121 КК України.
Долю речових доказів по справі суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.
Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Балаклійського районного суду Харківської області від 04.02.2026, підлягає скасуванню в силу ст. 174 КПК України.
Судові витрати відсутні.
Керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд- 

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_7 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.
Строк покарання обчислювати з моменту проголошення вироку, зарахувавши в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 31.01.2026.
Запобіжний захід, застосований до ОСОБА_7 , у вигляді тримання під вартою продовжити до набрання вироку законної сили.
Речові докази по справі: мобільний телефон «Motorola Votog01s», який передано на зберігання до ВП №1 Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області, після набрання вироком законної сили -повернути власнику;
складний ніж, футболку камуфляжного окрасу, змив зі складного ножа, зразок букального епітелію ОСОБА_11 , зрізи нігтьових пластин, змиви з поверхні долонь, зразок крові, які передані на зберігання до кімнати речових доказів ВП №1 Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області, - знищити.
Скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Балаклійського районного суду Харківської області від 04.02.2026.
Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Балаклійський районний суд Харківської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий