ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 червня 2026 року
м. Хмельницький

Справа № 680/45/26
Провадження № 22-ц/820/1468/26
Хмельницький апеляційний суд
в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Костенка А.М. (суддя-доповідач), Грох Л.М., Ярмолюка О.І.,
розглянув в порядку ч 1 ст 369 ЦПК України цивільну справу № 680/45/26 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , яка подана його представником – адвокатом Іваницьким Андрієм Мироновичем, на рішення Новоушицького районного суду Хмельницької області від 10 березня 2026 року у складі судді Яцини О.І. у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд
в с т а н о в и в :
У січні 2026 року ТзОВ «Коллект Центр» звернулося до суду з позовом, в якому товариство просила стягнути з ОСОБА_1 на його користь заборгованості за кредитними договорами у розмірі 17938,11 грн та понесені судові витрати.
На обґрунтування заявлених вимог позивач зазначав, що 22 жовтня 2021 року між ТОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс» та відповідачем укладено кредитний договір № 3132169 за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 3572,80 грн, зі сплатою відсотків за користування кредитом за кожен день користування, з дати надання кредиту до його повернення на залишок фактичної заборгованості від наданої суми кредиту.
29 листопада 2021 року між ТзОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс» та ТзОВ «Вердикт Капітал» укладено договір № 29/11-1 відповідно до якого ТОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс» передало ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, у тому числі за договором № 3132169.
10 січня 2023 року між ТзОВ «Вердикт Капітал» та позивачем було укладено договір № 10-01/2023 відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь позивача права вимоги за кредитними договорами до позичальників, у тому числі за договором № 3132169.
Таким чином, позивач набув право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 3132169 у загальному розмірі 7064,73 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) – 3572,74 грн, заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги – 2835 грн, заборгованість за комісіями – 535,91 грн, інфляційні збитки – 104,35 грн, нараховані 3% річних –16,73 грн.
Крім того, 13 жовтня 2021 року між ТзОВ «Мілоан» та відповідачем укладено договір про споживчий кредит № 4495876 за умовами якого, шляхом безготівкового переказу на вказаний при укладені договору картковий рахунок, відповідач отримав кредитні кошти у розмірі 2000 грн та взяв на себе зобов`язання повернути кредит, сплатити проценти за користування ним, які нараховуються за ставкою 1,25% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом, стандартною (базовою) процентною ставкою 5% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом, а також виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором. Кредитний договір укладено в електронній формі, підписано відповідачем шляхом використання електронного цифрового підпису одноразового ідентифікатора.
ТзОВ «Мілоан» свої зобов`язання за вказаним кредитним договором виконало у повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі та у строк, передбачений умовами договору.
У порушення умов кредитного договору відповідач зобов`язання за договором належним чином не виконав, внаслідок чого, утворилася заборгованість у загальному розмірі 10873,38 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) – 1843 грн, заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги – 8810,38 грн, заборгованість за комісіями – 220 грн.
26 січня 2022 року між ТзОВ «Мілоан» та ТзОВ «Вердикт Капітал» укладено договір № 26-01/2022-83, відповідно до якого ТзОВ «Мілоан» відступило на користь ТзОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, у тому числі за договором № 4495876.
10 березня 2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та позивачем укладено договір № 10-03/2023/01 відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь позивача права вимоги за кредитними договорами до позичальників, у тому числі за договором № 4495876.
Таким чином, позивач набув право грошової вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором у загальному розмірі 10873,38 грн.
Відтак, загальний розмір заборгованості за вищевказаними договорами, становить 17938,11 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) – 5415,74 грн, заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги – 11645,38 грн, заборгованість за комісіями – 755,91 грн, інфляційні збитки – 104,35 грн, нараховані 3% річних – 16,73 грн.
Рішенням Новоушицького районного суду Хмельницької області від 10 березня 2026 року позов задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» заборгованість за Договорами у розмірі 17938, 11 грн, 2662, 40 грн сплаченого судового збору та витрати на правову допомогу в розмірі 5000 грн. 
ОСОБА_1 та його представник – адвокат Іваницький А.М. подали апеляційну скаргу, вважають рішення суду першої інстанції незаконним та необґрунтованим, а тому просять його скасувати повністю у зв`язку з невідповідністю висновків суду обставинам справи та недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.
Представник апелянта вказує, що 22 жовтня 2021 року між ТОВ «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС» та ОСОБА_1 укладено Договір № 3132169. Відповідно до умов якого, кредитодавець надав позичальнику грошові кошти в розмірі 3572, 80 грн., а позичальник зобов`язався повернути використану суму в строк та сплатити проценти за користування кредитними коштами на умовах визначених пунктами договору. При цьому, стронами визначено строк кредитування на 15 календарних днів зі строком повернення до 06 листопада 2021 року (п. п. 1.1-1.4). За користування кредитом позичальник сплачує кредитодавцю проценти, які нараховуються на фактичний залишок виданого кредиту за кожний день користування кредитом у розмірі: з 1-го по 15-й день користування кредитом 1 % (п. 1.5). Тип процентної ставки за договором - фіксована (п. 1.9). Орієнтовна реальна річна процентна ставка складає 59140,89 %, орієнтовна загальна вартість кредиту складає 4644,64 грн. Право вимоги за вказаним кредитним договором перейшло до позивача на підставі, укладених договорів факторингу, тому позивач наділено правом вимоги до відповідача за договором № 3132169, при цьому розмір заборгованості, що підлягає стягненню з позичальника, становить 7064, 73 грн., з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 3572, 74 грн., заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги – 2835 грн, заборгованість за комісіями – 535,91 грн., інфляційні збитки– 104, 35 грн., нараховані 3% річних - 16, 73 грн, однак відповідач є військовослужбовцем, а саме проходив військову службу з 26.02.2022 року у в/ч НОМЕР_1 , в/ч НОМЕР_2 , що підтверджується записами з військового квитка серія НОМЕР_3 від 10.02.1993 року, посвідченням особи з інвалідністю серія НОМЕР_4 від 15.09.2025 року, посвідченням учасника бойових дій серія НОМЕР_5 від 01.06.2023 року, довідкою про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України № 397 від 02.02.2025 року, тому нараховані відсотки, за кредитом не підлягають стягненню, оскільки на нього поширюється правові гарантії, визначені п. 15 ст. 14 Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Також представник апелянта вказує, що позивачем не надано належних доказів того, що відповідач виявляв бажання на продовження строку кредитування, оскільки він не здійснив жодних активних дій, спрямованих на пролонгацію строку дії кредитної лінії, і не висловив згоди на таке продовження. Крім того, в матеріалах справи відсутній належний розрахунок суми заборгованості за кредитним договором № 3132169. 
Також, позивач зазначив, що загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за Договором №4495876 від 13.10.2021 року, що підлягає стягненню з позичальника станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості, становить 10 873, 38 грн, з яких: - заборгованість за основним зобов`язанням(за тілом кредиту) – 1843,00 грн. - Заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги – 8810, 38 грн, заборгованість за комісіями - 220 грн. Однак, з відповідача не підлягає стягненню нарахований розмір процентів, у зв`язку з поширенням на нього правові гарантії, визначені п. 15 ст. 14 Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Крім того, в матеріалах справи відсутнє належне підтвердження того, що відповідач погоджувався з пролонгацією Договору № 4495876 від 13.10.2021 року. 13 жовтня 2021 року між ТзОВ «МІЛОАН» та ОСОБА_1 укладено Договір № 4495876 від 13.10.2021 року, відповідно до п. 1.3. Договору кредиту № 4495876 кредит надається строком на 25 днів з 13.10.2021 (строк кредитування). Відповідно до п. 1.4. Договору кредиту № 4495876 термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу): 07.11.2021 року. Відповідно до п. 2.3.1. Договору кредиту № 4495876 продовження вказаного в п.1.3 Договору строку кредитування може відбуватись на пільгових або стандартних (базових) умовах, однак позичальник не здійснював жодних дій для пролонгації строку дії договору. Розрахунок заборгованості за кредитом, доданий до позовної заяви не є документом первинного бухгалтерського обліку, а є одностороннім арифметичним розрахунком стягуваних сум, який відповідно повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони позивача, тому не підтверджує розмір наявності заборгованості за кредитним договором. 
Крім того, позивач не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваного кредитного договору, а тому положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника сплачувати комісію є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування», тому позовна вимога про стягнення прострочених платежів за комісією в розмірі 220 грн та 535,91 грн є необґрунтованою та задоволенню не підлягала. 
Також суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні стягнув з відповідача неспівмірні та несправедливі судові витрати, оскільки ОСОБА_1 є особою з інвалідністю ІІ групи, що підтверджується посвідченням серія НОМЕР_4 від 15.09.2025 року, а відтак звільнений від сплати судового збору, крім того зважаючи на те, що розгляд справи здійснювався за відсутності позивача та його представника, в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, ціну позову, складність справи, тому розмір витрат на правничу допомогу зменшенню до розміру, який відповідатиме вказаним критеріям співмірності, розумності та обґрунтованості.
ТзОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» подало відзив на апеляційну скаргу, в якому посилається, що між первинними кредиторами та відповідачем були укладені кредитні договори, відповідно до яких ОСОБА_1 отримав кредитні кошти на умовах, які були погоджені між ними при укладенні договорів. 
Згідно з розрахунком ТзОВ «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС» щодо заборгованості ОСОБА_1 за кредитним Договором № 3132169 від 22.10.2021 року, нараховувалися відсотки згідно з погодженими умовами кредитування, оскільки позичальник належними чином умови договору не виконав, тому кредитодавцем застосована пролонгація строку кредитування, відповідно до п.1.6 Договору. Отже, нарахування відсотків відбувалося відповідно до умов договору № 3132169, погоджених з відповідачем. Крім того, з умов Договору, також вбачається, що 535,91 грн. є відсотками, у зв`язку з підвищеним ступенем кредитного ризику передбачені п.п.1.5,1.8 Договору, а не комісією, відтак сума заборгованості ОСОБА_1 за Кредитним договором № 3132169 від 22.10.2021 року, станом на 29.11.2021 року, на дату відступлення права вимоги від ТОВ «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС до ТОВ «Вердикт Капітал» становила 6 943,65 грн., з яких: 3 572,74 грн. – заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту); 2835,00 грн. – заборгованість за нарахованими відсотками та 535,91 грн. - відсотки у зв`язку з підвищеним ступенем кредитного ризику передбачені п.п.1.5,1.8 Договору. В подальшому, ТОВ «Вердикт Капітал», в період з 29.11.2021 року по 23.02.2022 року, дата, яка передувала дню, з якого оголошено воєнний стан) відповідачу було нараховано 3% річних та інфляційні збитки за користування грошовими коштами згідно статті 625 Цивільного кодексу України, на загальну суму 121,08 грн. Водночас, позивачем не здійснювалось жодних нарахувань за договором № 3132169, що підтверджується наявним у матеріалах справи розрахунком заборгованості ОСОБА_1 перед ТОВ «Коллект центр», яке набуло право вимоги за договором № 10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) від 10.01.2023 року. 
Представник позивача вказує, що нарахування заборгованості за Договором № 4495876, укладеного між ТзОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 також здійснено відповідно до умов, прямо передбачених Договором, та є наслідком відповідних дій відповідача щодо умов виконання своїх зобов`язань, а не неправомірною дією кредитодавця. Пункт 2.3.1 Договору чітко передбачає, що продовження строку кредитування, може відбуватися на пільгових або стандартних (базових) умовах, при цьому сплата комісії за пролонгацію строку кредитування та сплата процентів, передбачені умовами кредитного договору, з якими ознайомився і погодився відповідач. Отже, при виконанні умов, передбачених п. 2.3.1.2. Договору відбувається пролонгація строку кредитування на час фактичного користування кредитом, але не більше 60 днів. Тобто, тривалість строку кредитування змінюється. Водночас, нарахування відсотків протягом пролонгованого строку є істотною умовою договору, оскільки сама природа кредиту полягає у користування грошовими коштами за плату. При цьому, Відповідач не повідомляв кредитодавця про намір припинити зазначені зобов`язання та/або про незгоду з умовами Договору, у тому числі після спливу 25-денного строку. Жодних доказів звернення до кредитодавця щодо небажання продовжувати дію Договору матеріали справи не містять. Крім того, відповідно до пункту 6.3. Договору, відповідач підтвердив, що ознайомлений з усіма умовами Договору, погоджується з ними, повністю розуміє їх зміст та зобов`язується неухильно їх дотримуватись. ТзОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», який набув право вимоги до відповідача за договором про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги №10-03/2023/01 від 10.03.2023 року, не здійснювалось жодних нарахувань за Договором, а первинний кредитор здійснював нарахування процентів згідно погоджених умов кредитування, відатк розрахунок заборгованості є належним доказом у справі.
Крім того, представник позивача вказує, що надані відповідачем докази якими відповідач, підтверджує наявність у нього права на застосування пільги, передбаченої частиною 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист 15 військовослужбовців та членів їх сімей», не свідчать що такі пільги мав позичальник на момент укладення договорів та періоду нарахування процентів, згідно наданої довідки, період перебування відповідача у ЗСУ розпочався з 26.02.2022 року, а з 21.04.2022 року він приймав участь заходах необхідних для забезпечення оборони країни однак відсотки нараховувалися виключно до 23.02.2022 року, відсутні порушення щодо нарахувань відсотків у період перебування відповідача у ЗСУ.
Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.
У відповідності до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухваленню нового рішення у відповідній частині є неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи.
Судом встановлено, що 13 жовтня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладений договір про споживчий кредит № 4495876, укладений у формі електронного правочину.
Відповідно до умов укладеного договору ТзОВ «Мілоан» надало позичальнику грошові кошти у розмірі 2000 гривень на 25 календарних днів із 13 жовтня 2021 року зі строком повернення (включено зі сплатою комісії та процентів за користування кредитом) до 07 листопада 2021 року (п.п. 1.1-1.4).
Комісія за надання кредиту складає 220 грн, яка нараховується за ставкою 11% від суми кредиту одноразово (п. 1.5.1).
Проценти за користування кредитом складають 625 грн, які нараховуються за ставкою 1,25% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом (п. 1.5.2).
Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом (п.1.6).
Тип процентної ставки за договором - фіксована (п. 1.7).
Позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом не пізніше терміну передбаченого п.1.4 договору, а у випадку пролонгації не пізніше дати завершення періоду на який продовжено строк кредитування (п.2.4.1 договору).
Нарахування процентів за користування кредитом здійснюється з дати наступної за днем надання кредиту по дату завершення строку кредитування (з урахуванням пролонгацій) на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування, з урахуванням особливостей, передбачених п. 2.2.3 договору (п. 2.2.2 договору).
Відповідно до довідки про ідентифікацію, договір підписаний позичальником електронним підписом одноразовим ідентифікатором V18663.
На виконання умов договору відповідачу було надано кредитні кошти в розмірі 2000 грн шляхом перерахунку на його банківський рахунок НОМЕР_6 за допомогою системи LiqPay.
Згідно з відомостями про щоденні нарахування та погашення за договором № 4495876 ОСОБА_1 має заборгованість у розмірі 8201,03 грн, яка складається з: 1843 грн заборгованість за тілом кредиту; 6138,03 грн заборгованість за процентами, 220 грн заборгованість за комісією.
26 січня 2022 року право вимоги за кредитним договором № 4495876 перейшло до ТзОВ «Вердикт Капітал» на підставі договору факторингу № 26-01/2022-83.
10 березня 2023 року право вимоги за кредитним договором № 4495876 у перейшло від ТзОВ «Вердикт Капітал» до ТзОВ «Коллект Центр» на підставі договору про відступлення права вимоги № 10-01/2023.
Як вбачається з розрахунку заборгованості здійсненого ТзОВ «Коллект Центр» станом на 08 січня 2026 року, загальна сума заборгованості за кредитним договором № 4495876 складає 10873,38 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) – 1843 грн, заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги –8810,38 грн, заборгованість за комісіями – 220 грн.
Крім того, 22 жовтня 2021 між ТзОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 3132169.
Відповідно до умов укладеного договору позикодавець ТзОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс» надав відповідачу грошові кошти у розмірі 3572,80 гривень на 15 календарних днів зі строком повернення, включено зі сплатою процентів за користування кредитом до 06 листопада 2021 року (п.п. 1.1-1.4).
За користування кредитом позичальник сплачує кредитодавцю проценти, які нараховуються на фактичний залишок виданого кредиту за кожний день користування кредитом у розмірі: з 1-го по 15-й день користування кредитом 1% (п. 1.5).
Тип процентної ставки за договором - фіксована (п. 1.9).
Орієнтовна реальна річна процентна ставка складає 59140,89%, орієнтовна загальна вартість кредиту складає 4644,64 грн (п. 1.11).
Строк дії договору до повного виконання сторонами своїх зобов`язань, але не більше 1 календарного року (п. 1.10).
Вказаний кредитний договір з додатками було укладено у паперовій формі та підписання особисто позичальником.
ТОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс» свої зобов`язання за кредитним договором виконало у повному обсязі, надавши відповідачу кредитні кошти у розмірі 3572,80 грн, що підтверджується квитанцією.
Згідно з проведеного ТОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс» розрахунку заборгованості за договором № 3132169, станом на 29 грудня 2021 року зу відповідача утворилася заборгованість у розмірі 6943,65 грн. 
29 листопада 2021 року право вимоги за кредитним договором № 3132169, перейшло до ТзОВ «Вердикт Капітал» на підставі договору факторингу № 29/11-1 укладеного між ТОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс» та ТзОВ «Вердикт Капітал».
10 січня 2023 року право вимоги за кредитним договором № 3132169, перейшло до ТзОВ «Коллект Центр» на підставі договору про відступлення права вимоги № 10-01/2023, що укладений між ТзОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр», у розмірі 7064,73грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) – 3572,74 грн, заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги – 2835,00 грн, 535,91 грн. -відсотки у зв`язку з підвищеним ступенем кредитного ризику передбачені п.п.1.5,1.8 Договору1), інфляційні збитки – 104,35 грн, нараховані 3% річних –16,73 грн
Звертаючись до суду з даним позовом, ТзОВ «Колект Центр» посилалося, що заборгованість відповідача за кредитними договорами становить 17938,11 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) – 5415,74 грн, заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги – 11645,38 грн, заборгованість за комісіями – 755,91 грн, інфляційні збитки – 104,35 грн, нараховані 3% річних – 16,73 грн.
Вказані обставини підтверджуються матеріалами справи.
Статтею 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Згідно зі статтею 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
За правилом частини першої статті 205 Цивільного кодексу України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).
Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Згідно з частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину.
В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Як вбачається з матеріалів справи, один з кредитних договорів був укладені між відповідачем та первинним кредитором в електронній формі та підписаний позичальником електронним підписом одноразовими ідентифікаторами, а інших підписаний особисто позичальником, що свідчить про повідомлення позичальника кредитодавцем у встановленій законом формі про всі істотні умови відповідно до вимог чинного законодавства України, при цьому позичальник не заперечував факт отримання коштів від кредиторів за вказаними договорами. 
Відтак висновки суду про існування між сторонами кредитних правовідносин є цілком законним та обґрунтованими.
Оскаржуючи рішення суду першої інстанції, відповідач посилається, що він є військовослужбовцем, тому нараховані відсотки за кредитом не підлягають стягненню, оскільки на нього поширюється правові гарантії, визначені п. 15 ст. 14 Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Однак відповідно до частини 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (житлового будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля.
Особливий період — період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій (абзац тринадцятий частини першої статті 1 Закону України «Про оборону України»). 
Указом Президента України від 17 березня 2014 року № 303 "Про часткову мобілізацію", затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України "Про часткову мобілізацію"№ 1126-VII від 17.04.2014 року, в Україні оголошено проведення часткової мобілізації.
Національний банк України у своєму листі від 02 вересня 2014 року № 18-112/48620 надав роз`яснення, що для звільнення від нарахування штрафів, пені та відсотків за користування кредитом мобілізовані позичальники повинні надати банку перелік документів, встановлений листом Міністерства оборони України від 21 серпня 2014 року № 322/2/7142. Такими документами є: військовий квиток, в якому у відповідних розділах здійснюються службові відмітки, або довідка про призов військовозобов`язаного на військову службу, видана військовим комісаріатом або військовою частиною, а для резервістів витяг із наказу або довідка про зарахування до списків військової частини, які видаються військовою частиною.
Тобто на вказані пільги мають право мобілізовані позичальники, військовослужбовці Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та, правоохоронних органів спеціального призначення, залучених до проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей, з метою виконання службових завдань.
Відповідний правовий висновок міститься і в постановах Верховного Суду від 21 лютого 2018 року у справі № 306/1157/15-ц (провадження № 61-2525св18), від 15 липня 2020 року у справі № 199/3051/14.
Як встановлено судом апеляційної інстанції, ОСОБА_1 був військовослужбовцем, проходив військову службу з 26.02.2022 року у в/ч НОМЕР_1 та в/ч НОМЕР_2 , що підтверджується записами з його військового квитка серія НОМЕР_3 від 10.02.1993 року, посвідченням особи з інвалідністю серія НОМЕР_4 від 15.09.2025 року, посвідченням учасника бойових дій серія НОМЕР_5 від 01.06.2023 року, довідкою про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України № 397 від 02.02.2025 року.
Таким чином, на відповідача поширюються правові гарантії, визначені п. 15 ст. 14 Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», однак лише з 26.02.2022 року, а саме з моменту проходження військової служби.
Натомість в даній справі, кредитні правовідносини між позичальником і кредитодавцями, згідно укладених договорів від 13 і 22 жовтня 2021 року, і припинили свою дію до 26 лютому 2022 року.
Щодо заперечення відповідача з проводу нарахування процентів поза межами дії кредитного договору № 3132169 від 22.10.2021 року, то колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до п 1.6 вказаного Договору, у випадку не повернення кредиту, а також не сплати процентів у повному обсязі (плата за користування кредитними коштами та процентів за підвищений ступінь ризику) у строк встановлений п. 1.4 даного договору, в тому числі після визначеного у п. 7 цього договору продовження строку надання та повернення кредиту, позичальник підтверджує намір та надає згоду на продовження строку користування кредитом на 13 днів (автоматичне продовження).Після такого автоматичного продовження строку користування кредитними коштами, позичальник сплачує проценти (плату за користування грошовими коштами) у розмірі 4,95 % за кожен день строку користування кредитом.
Пунктом 1.7 Договору передбачено, за умови не погашення або часткового погашення тіла кредиту, строк надання кредиту вважається продовженим на 15 днів з дати такого погашення. 
Згідно із п. 1.8 кредитного договору, за користування фінансовим кредитом позичальник сплачує кредитодавцю проценти (плату за користування кредитом та проценти у зв`язку з підвищеним ступенем кредитного ризику), при цьому плата за користування кредитом нараховується на фактичний залишок виданого кредиту, а проценти у зв`язку з підвищеним ступенем кредитного ризику - на повну суму виданого кредиту. Проценти за користування кредитом та проценти у зв`язку з підвищеним ступенем кредитного ризику сплачуються позичальником щоразу при кожному автоматичному продовжені строку падання кредиту (п. 1.6 договору) та подовженні строку надання кредиту (п. 1.7 договору).
Строк дії договору: до повного виконання сторонами своїх зобов`язань, але не більше 1 (одного) календарного року (п. 1.10 договору).
Як вбачається, з розрахунку ТзОВ «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС» щодо заборгованості ОСОБА_1 за кредитним Договором № 3132169 від 22.10.2021 року, відповідачу за перші 15 днів користування позикою було нараховано проценти за погодженою процентною денною ставкою 1%, що з урахуванням основної суми кредиту 3572,74 грн. складає 35,73 грн, з 06.11.2021 року позичальник отримані кошти не повернув тому з 07.11.2021 року кредитодавець продовжив нарахування процентів, згідно п 1.6 Договору, застосувавши автоматичну пролонгацію строку дії договору на 13 днів до 20.11.2021 року, 21.11.2021 року відповідачем не здійснювалися платежі на погашення заборгованості, у зв`язку з чим, була застосована пролонгація строку кредитування, погоджена сторонами п. 1.6 Договору 1, за базовою процентною денною ставкою 4,95%, протягом 15 календарних днів, що з урахуванням основної суми кредиту 3572,74 грн. складає 176,85 грн. за день.
Відтак, при укладенні кредитного договору сторони передбачили основний строк кредитування 15 днів, який може бути автоматично пролонгований на 28 днів ( 13+15), відповідно до п 1.6, 1.7 Договору, відтак первинний кредитодавець міг нараховувати проценти за користування кредитом до 03.12.2021 року, що і відображено у наданому розрахунку.
Наданий позивачем розрахунок, в якому відображено інформацію стосовно загальної кількості днів користування кредитом до відступлення права вимоги, відповідає умовам договору і цілком підтверджує нарахування процентів за користування кредитом.
Жодних доказів, які б спростовували розмір заборгованості або свідчили про її погашення відповідач суду не надав.
Разом з тим колегія суддів зауважує, що попереднім кредитором ТОВ «Вердикт Капітал» за період з 29 листопада 2021 року по 23 лютого 2022 року (до введення воєнного стану в Україні) у зв`язку із простроченням виконання зобов`язання були нараховані інфляційні збитки – 104,35 грн, нараховані 3% річних –16,73 грн, що відповідає вимогам договору та ст. 625 ЦК України.
Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТзОВ «Коллект Центр» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № 3132169 від 22.10.2021 року, підлягає до задоволення у розмірі 7064,73 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) – 3572,74 грн, заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги – 2835 грн, 535,91 грн - відсотки у зв`язку з підвищеним ступенем кредитного ризику передбачені п.п.1.5,1.8 Договору), інфляційні збитки – 104,35 грн, нараховані 3% річних –16,73 грн, є законними та обґрунтованими.
Отже, колегія суддів погоджується з сумою відсотків як нараховані первинним кредитором, оскільки вони нараховувалися відповідно до умов договору № 3132169, які погоджені з відповідачем.
Щодо заперечення відповідача з проводу нарахування процентів поза межами дії кредитного договору № 4495876 від 13.10.2021 року, то колегія суддів зазначає наступне.
Особливості нарахування процентів визначені пп 2.2, 2.3 цього Договору.
Нарахування Кредитодавцем процентів за користування кредитом здійснюється з дати наступної за днем надання кредиту по дату фактичного повернення кредиту (включно) на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування, з урахуванням особливостей передбачених п.2.2.3 Договору (пункт 2.2.2 Договору).
Сторони договору також узгодили умови пролонгації строку кредитування.
Так, продовження вказаного в п. 1.3. договору строку кредитування може відбуватись на пільгових або стандартних (базових) умовах (п. 2.3.1. договорів).
Пунктом 2.3.1.1. Договору передбачено порядок пролонгації строку кредитування на пільгових умовах. Так позичальник має право неодноразово продовжувати строк кредитування, за умови, що кредитодавцем надана така можливість позичальнику відповідно до розділу 6 Правил надання фінансових кредитів (послуг) товариством (далі Правила). Для продовження строку кредитування за цим пунктом позичальник має вчинити дії, передбачені розділом 6 Правил, у тому числі сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту та певну частку заборгованості по кредиту, а саме: для продовження строку кредитування на 3 дні максимальний розмір комісії, відсотку від поточного залишку кредиту становить 3 %, на 7 днів - максимальний розмір 5 %, на 15 днів - максимальний розмір 10 %.
Пунктом 2.3.1.2. Договору передбачено пролонгацію на стандартних (базових) умовах: позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли позичальник продовжує користування кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування позичальником у спосіб, вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилася до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Користування кредитними коштами припиняється, якщо у позичальника відсутня заборгованість перед кредитодавцем за кредитом (тілом кредиту). Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду, на який продовжено строк кредитування, нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, наведеною у п. 1.6. Договору.
За положеннями п.5.1 Договору позичальник, зокрема, підтверджує, що умови договору йому зрозумілі та що договір адаптовано до його потреб та фінансового стану.
ТОВ «Мілоан» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором № 4495876 виконало та надало 13.10.202021 року кредит в сумі 2000 грн шляхом зарахування кредитних коштів на його платіжну картку.
Відповідач свої зобов`язання перед кредитором щодо повернення кредиту належним чином не виконав, кредитні кошти в повному обсязі не повернув.
Як вбачається з розрахунку заборгованості, складеного ТзОВ «Мілоан» за Договором про споживчий кредит № 4495876 від 13.10.2021 року, 13.10.2021 року відповідачу було видано кредит у розмірі 2000 грн та одноразово нараховано комісію за оформлення кредиту у розмірі 220 грн,, а з 13.10.2021-07.11.2021 року відбулись щоденні нарахування процентів за користування кредитом, що відповідає умовам договору. 
07.11.2021 року відповідачем було внесено платіж на часткове погашення заборгованості за Договором, який було спрямовано наступним чином 84 грн. – на погашення заборгованості за нарахованими відсотками та 60 грн. на погашення заборгованості за тілом кредиту. 
В зв`язку із чим, у період з 08.11.2021 року по 10.11.2021 рік відбулась пролонгація на пільгових умовах користування кредитом відповідно до пункту п.2.3.1.1. договору. 
10.11.2021 року відповідачем було внесено платіж на часткове погашення заборгованості за Договором, який було спрямовано наступним чином 166,00 грн. – на погашення заборгованості за нарахованими відсотками та 97,00 грн. на погашення заборгованості за тілом кредиту. 
Тому, у період з 11.11.2021 року по 17.11.2021 рік відбулась пролонгація на пільгових умовах користування кредитом відповідно до пункту п.2.3.1.1. договору. 
З 18.11.2021 року відповідач не вносив платежі на погашення заборгованості, а тому в період з 18.11.2021 року по 16.01.2022 рік відбулась автопролонгація строку користування кредитом відповідно до пункту п.2.3.1.2. договору, з нарахуванням відсотків згідно до п.1.6 Договору, на кількість днів, що залишилася до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних умовах до 60 днів (що узгоджено сторонами п.2.3.1.2 Договору). 
Таким чином, розмір заборгованості за кредитним довором № 4495876 ОСОБА_1 становить 7981,03 грн, яка складається з: 1843 грн заборгованість за тілом кредиту; 6138,03 грн заборгованість за процентами.
Однак, після набуття права вимоги наступний кредитор продовжив здійснювати нарахування процентів за кредитним договором, за період з 26.01.2022 року по 23.02.2022 року, при цьому нарахувано ще 2 672,35 грн, що призвело до збільшення заборгованості за кредитом, в свою чергу, ТзОВ «Колект Центр» не здійснювало жодних додаткових нарахувань.
Відтак, заборгованісті за кредитом № 4495876 від 13.10.2021 року, яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «Колект Центр» становить 7981,03 грн і складається з: 1843 грн заборгованість за тілом кредиту; 6138,03 грн заборгованість за процентами.
Крім того, не погоджується колегія суддів з висновком суду про стягнення комісій, яка передбачена умовами кредитного договору № 4495876 від 13.10.2021 року.
Основні засади цивільного законодавства визначені у статті 3 ЦК України.
До цих засад віднесено свободу договору (пункт 3), справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6).
Відповідно до статті 18 Закону №1023-ХІІ «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.
Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
Згідно з частиною 2 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
Згідно з частинами першою, другою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.
Свобода договору не є абсолютною (необмеженою): вона існує в рамках норм чинного законодавства, а дії сторін договору мають ґрунтуватися на засадах розумності, добросовісності та справедливості, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору.
Норми чинного законодавства також закріплюють презумпцію правомірності правочину, яка означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована.
Умовами кредитного договору можуть визначатися додаткові (акцесорні) зобов`язання сторін. При цьому правові та організаційні засади споживчого кредитування встановлюють право споживача на справедливі умови кредитного договору.
Закон України №1734-VІІІ «Про споживче кредитування» визначає право кредитодавця отримувати винагороду за супутні з наданням кредиту послуги, зокрема комісію за обслуговування кредиту, у разі якщо такі послуги дійсно були надані банком позичальнику. Водночас, банкам забороняється встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь, або за дії, які споживач здійснює на користь банку. Також на позивача не може бути покладений обов`язок сплачувати платежі, за отриманням яких він до кредитодавця фактично не звертався.
Загальною підставою визнання правочину недійсним є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог закону щодо його дійсності, які встановлені статтею 203 ЦК України. Нікчемним є правочин, недійсність якого прямо встановлена законом.
Умови договору про надання споживчого кредиту, що передбачають здійснення платежів за дії, які не є послугою, або здійснення платежів, які заборонені законом, є нікчемними.
Саме таку правову позицію висловив Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду в постанові від 09 грудня 2019 року у справі № 524/5152/15-ц.
Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 06 листопада 2023 року у справі № 204/224/21 зазначив, що якщо в кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), та не узгоджено їх зі споживачем, то такі умови є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Із матеріалів справи видно, що п 1.5.1 кредитного договору № 4495876, передбачено сплату комісії за надання кредиту 220 грн, яка нараховується за ставкою 11 % від суми кредиту одноразово.
Однак, у кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх послуг кредитодавця, що пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, за які встановлена відповідна плата. Відтак така умова кредитного договору про сплату відповідачем на користь кредитодавця комісії є незаконною, внаслідок чого сума нарахованої комісії у розмірі 220 грн не може бути стягнута з відповідача на користь позивача.
Отже, як достеменно було встановлено судом апеляційної інстанції, нарахування відповідачу відсотків здійснювалося первісними кредиторами на законних підставах в строк до 26.02.2022 року, тобто до початку служби відповідача в ЗСУ, а тому в даних кредитних правовідносинах між сторонами не підлягають застосуванню норми Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Таким чином, заборгованість за кредитним договором № 3132169 від 22.10.2021 року становить 7064,73 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) – 3572,74 грн, заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги – 2835 грн, 535,91 грн - відсотки у зв`язку з підвищеним ступенем кредитного ризику передбачені п.п.1.5,1.8 Договору), інфляційні збитки – 104,35 грн, нараховані 3% річних –16,73 грн, а за кредитним договором № 4495876 від 13.10.2021 року 7981,03 грн, яка складається з: 1843 грн заборгованість за тілом кредиту; 6138,03 грн заборгованість за процентами, а всього 15 045,76 грн, у звязку з чим рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення.
На підставі ч. 3 ст. 367 ЦПК України, колегія суддів не приймає до уваги, платіжну інструкцію від 14.05.2026 року про сплату ОСОБА_1 на користь ТзОВ «Колект Центр» 2 536,66 грн коштів на погашення заборгованості, оскільки вказаний доказ не існував при розгляді справи судом першої інстанції та ухваленні судового рішення, однак може бути врахований під час виконання судового рішення Державною виконавчою службою.
Також суд апеляційної інстанції має змінити розподіл судових витрат.
Згідно зі статтею 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до статті 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову – на відповідача; у разі відмови в позові – на позивача; у разі часткового задоволення позову – на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позов ТОВ «Коллект Центр» майнового характеру заявлено з ціною 17938,11 грн, задоволено з урахуванням висновків апеляційного суду на суму 15045,76 грн, тобто на 83,87% (15045,76х100:17938,11).
Відповідно до пункту 9 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.
При подачі позову позивачем було сплачено судовий збір в сумі 2422 грн 40 коп, враховуючи часткове задовлення позовних вимог на 83,87% з відповідача на користь позивача мало бути стягнуто 2031,66 грн ( 2422,40х83,86%) судового збору, однак, оскільки ОСОБА_1 - особа з інвалідністю ІІ групи звільнений від сплати судового збору на підставі п. 9 ст. 5 закону України «Про судовий збір», тому судовий збір за подання позову в розмірі 2031,66 грн підлягає компенсації за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Згідно з частинами першою, другою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Із положень статті 137 ЦПК України слідує, що розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
До складу витрат на професійну правничу допомогу включаються витрати з оплати винагороди адвоката за здійснення представництва інтересів учасника справи в суді та надання інших видів правової допомоги клієнту.
Розмір гонорару адвоката та порядок його обчислення визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом на підставі укладеного ними договору, при цьому гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Чинне законодавство визначає критерії, які мають бути враховані судом при вирішенні питання про відшкодування понесених учасником справи витрат на професійну правничу допомогу.
Зокрема, відшкодуванню підлягають витрати на правову допомогу адвоката, розмір яких є співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі, якщо понесені особою витрати на професійну правничу допомогу не відповідають критеріям співмірності, то за обґрунтованим клопотанням іншої сторони суд може зменшити розмір указаних судових витрат. Процесуальний закон виключає ініціативу суду щодо зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, якщо ці витрати не відповідають критерію співмірності.
Саме таку правову позицію висловили Велика Палата Верховного Суду в додатковій постанові від 19 лютого 2020 року (справа №755/9215/15-ц) та Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 3 червня 2020 року (справа №211/1674/19).
Водночас у зв`язку з розглядом справи ТзОВ «Коллект Центр» понесло витрати на професійну правничу допомогу.
На підставі договору про надання правової допомоги від 01 липня 2024 року № 01-07/2024 Адвокатське об`єднання «Лігал Ассістанс» надавало ТзОВ «Коллект Центр» професійну правничу допомогу в суді першої інстанції. За умовами цього договору вартість послуг узгоджується сторонами у формі заявок на надання юридичної допомоги, які є невід`ємними додатками до договору (пункт 4.1). Акт про надання юридичної допомоги готується Адвокатським об`єднанням та надсилається клієнту не пізніше 10 числа місяця, наступного за місяцем, в якому буда надана юридична допомога (пункт 4.3). Сума визначена актом про надання юридичної допомоги цього договору є гонораром Адвокатського об`єднання за надання юридичної допомоги та поверненню не підлягає (пункт 4.5).
Із заявки на надання юридичної допомоги № 160 від 01.12.2025 року та акту про надання юридичної допомоги № 17 від 31.12.2025 року вбачається, що Адвокатське об`єднання надало ТзОВ «Коллект Центр» юридичні послуги у виді усної консультації з вивченням документів та складання позовної заяви для подачі до суду на суму 9 000 грн.
Суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним, суд, з урахуванням конкретних обставин, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
При вирішенні питання стягнення витрати на правову допомогу, суд бере до уваги зазначений обсяг виконаних адвокатом робіт: консультацію з клієнтом, ознайомлення з матеріалами, погодження правової позиції з клієнтом, підготовлення проекту позовної заяви, подання позовної заяви.
Водночас, суд враховує, що предмет спору відноситься до справ незначної складності та не потребує значних витрат часу на виконання відповідних робіт щодо підготовки позовної заяви, з огляду на сталу практику національних судів зі спірних правовідносин. Дана категорія справ є поширеною.
Переважна більшість тексту позову містить перелік норм чинного законодавства, використання яких є типовим для даного виду цивільно-правових спорів.
До позовної заяви додані документи, які були в наявності у позивача. Отже, справа не вимагала вжиття дій щодо збирання доказів, чи проведення розрахунків.
Враховуючи вищевикладене та зважаючи на складність справи, обсяг виконаних адвокатом робіт, а також відсутність судових засідань у цій справі, слід дійти висновку про неспівмірність розміру заявлених до стягнення витрат на професійну правничу допомогу у сумі 9000 грн., який є очевидно завищеним.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року (справа № 922/1964/21) зроблено висновок, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Аналогічний правовий висновок міститься і у постановах від 19 лютого 2022 року № 755/9215/15-ц та від 05 липня 2023 року у справі № 911/3312/21 Велика Палата Верховного Суду та підтверджений в ухвалі Верховного Суду у справа № 372/6826/24 від 25 березня 2026 року.
Суд першої інстанції визначив розмір судових витрат в сумі 5000 грн. позивач рішення суду в цій частині не оскаржив, і у зв`язку з викладеним та врахуванням, наведених в постанові норм права і обставин справи, апеляційний суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5000 грн. Саме такий розмір витрат на оплату послуг адвоката у спірному випадку є співмірним із складністю даної справи та обсягом виконаних робіт.
У зв`язку зі частковим задоволенням позову з ОСОБА_1 на користь позивача слід стягнути понесені витрати на правничу допомогу пропорційно сумі задоволених позовних вимог у розмірі 4193,50 грн (5000х83,87%:100).
Керуючись ст..ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана його представником – адвокатом Іваницьким Андрієм Мироновичем, задовольнити частково.
Рішення Новоушицького районного суду Хмельницької області від 10 березня 2026 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_7 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» (код ЄДРПОУ – 44276926) заборгованість за кредитними договорами у розмірі 15045,76 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_7 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» 4193,50 грн витрат на професійну правничу допомогу.
Компенсувати за рахунок Держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» (код ЄДРПОУ – 44276926) понесені судові витрати по оплаті судового збору в суді першої інстанції, в розмірі 2031,66 грн.
В решті позову відмовити.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 30 червня 2026 року.

Суддя      А.М. Костенко
Л.М. Грох 
О.І. Ярмолюк