Справа № 282/162/24
Провадження № 1-кп/282/28/26 

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2026 року селище Любар

Любарський районний суд Житомирської області в складі:
головуючого судді:   ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання: ОСОБА_2 ,
за участю прокурора: ОСОБА_3 ,
обвинуваченої: ОСОБА_4 
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №12023060430000178 від 01.12.2023 року, по обвинуваченню:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Березівка, Любарського району, Житомирської області, зареєстрованої за адресою АДРЕСА_1 та фактично проживаючої за адресою АДРЕСА_2 , українки, громадянки України, не працюючої, з середньою освітою, одруженої, раніше не судимої, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, - 

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 , продовжуючи свої протиправні дії, достовірно знаючи про дію на всій території України воєнного стану 15.10.2023, близько 09 години 20 хвилин, діючи в умовах воєнного стану, перебувала на території домогосподарства ОСОБА_5 , що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , де у неї виник протиправний умисел на крадіжку грошових коштів із банківської картки АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , карткового рахунку, яка знаходилась у власності ОСОБА_5 та яку їй останній добровільно надав, достовірно знаючи про наявність грошових коштів на рахунку даної банківської картки та, знаючи PIN-код до картки, та вирішила їх викрасти.
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення грошових коштів із карткового рахунку потерпілого, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, достовірно знаючи, що в Україні введено воєнний стан, з метою особистого збагачення, керуючись корисливим мотивом, ОСОБА_4 , 15.10.2023, близько 09 години 20 хвилин, прибула до банкомату АТ КБ «ПриватБанк», що по вул. Незалежності, 17 А, смт. Любар, Житомирського району Житомирської області, де о 09 годині 27 хвилин за допомогою банківської картки АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , достовірно знаючи PIN-код до даної банківської картки, умисно, таємно, повторно, шляхом вільного доступу викрала грошові кошти в сумі 3000 грн. із банківського рахунку потерпілого ОСОБА_5 № НОМЕР_2 , якими в подальшому розпорядилась на власний розсуд.
Внаслідок своїх кримінально протиправних дій, ОСОБА_4 , заподіяла ОСОБА_5 матеріальної шкоди на загальну суму 3000 гривень.
При розгляді справи в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, визнала повністю та дала суду відповідні пояснення по справі, повністю підтвердивши вказані вище обставини. Вказала, що у вчиненому щиро розкаюється. 
Потерпілий ОСОБА_5 на розгляд справи не з`явився, подав заяву відповідно до якої просить провести судовий розгляд кримінального провадження без його участі, будь-яких претензій майнового чи морального характеру до ОСОБА_4 немає, цивільний позов заявляти не бажає. 
Обмежившись в судовому засіданні за згодою учасників судового провадження в порядку ст.349 КПК України показами обвинуваченої, яка повністю визнав себе винним у вчиненні злочину, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів щодо вищевказаних фактичних обставин справи, які ніким з учасників судового провадження не оспорюються, і вважає доведеним пред`явлене обвинувачення, а тому, суд при дослідженні доказів обмежився допитом обвинуваченої ОСОБА_4 та вивченням документів, які характеризують особу обвинуваченої. 
При цьому суд, з`ясував правильність розуміння обвинуваченою та іншими учасниками судового розгляду, зміст цих обставин, з`ясував, чи немає сумнівів в добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив учасникам розгляду, що вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини справи в апеляційному порядку.
Проаналізувавши всі зібрані та досліджені в судовому засіданні докази, які є належними та допустимими, суд дійшов висновку про винуватість обвинуваченої в інкримінованому їй кримінальному правопорушенні.
Таким чином, своїми умисними діями, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненій в умовах воєнного стану, ОСОБА_4 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.185 КК України. 
Прокурор просив визнати винною ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України та призначити їй покарання у виді 5 років позбавлення волі. Відповідно до ст.75 КК України, звільнити її від відбування призначеного покарання з встановленням іспитового строку тривалістю 2 роки з покладенням обов`язків визначених ч.1 ст.76 КК України. 
Призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення, особу обвинуваченої, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставинами, які згідно ст.66 КК України, пом`якшують покарання обвинуваченій ОСОБА_4 є її щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та добровільне відшкодування завданого збитку.
Обставин, які згідно ст.67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченій ОСОБА_4 , не встановлено.
Обираючи покарання обвинуваченій ОСОБА_4 суд враховує вимоги ст.65 КК України щодо загальних засад призначення покарання, межі санкції ч.4 ст.185 КК України, тяжкість скоєного обвинуваченою кримінального правопорушення, яке у відповідності до ст.12 КК України є тяжким злочином, то суд приходить до переконання, про необхідність призначення їй покарання, передбаченого санкцією вищевказаної частини статті у виді позбавлення волі. 
Враховуючи вищевикладені обставини, суд обравши вид та розмір покарання в межах санкції частини статті закону, який передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, враховуючи дані, що характеризують особу винної, яка на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, позитивно характеризується за місцем проживання, розкаялася у вчиненому, сприяла розкриттю правопорушення, повернула викрадене та на сьогоднішній день є дружиною потерпілого, який не має до неї будь-яких претензій, вказане кримінальне правопорушення вчинила вперше, приходить до висновку, що її виправлення та перевиховання можливе в умовах без ізоляції від суспільства і вважає за можливе відповідно до ст.75 КК України, звільнити її від відбування покарання з випробуванням, поклавши на ОСОБА_4 обов`язки передбачені ч.1 ст.76 КК України, що буде справедливим, співмірним вчиненому, достатнім та необхідним для попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.
Процесуальні витрати по кримінальному провадженню відсутні.
Цивільний позов по справі не заявлений.
Долю речових доказів по справі вирішити у порядку ст.100 КПК України.
Керуючись ст.ст.100, 368, 370, 371, 373, 374, 376, 532 КПК України, суд, - 

У Х В А Л И В :

Визнати винною ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України та призначити їй покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України звільнити її від відбування покарання з випробуванням і встановити їй іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік, якщо вона протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на неї судом обов`язки.
Відповідно до ст.76 КК України покласти на  ОСОБА_4 обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.
Підстав для застосування запобіжного заходу відносно  ОСОБА_4 , судом не встановлено. 
Речовий доказ по кримінальному провадженні, а саме: DVD-R диск із наявною інформацією на якому наявний запис "Вх 9743145 - ВБ від 09.01.2023"- приєднаний до матеріалів кримінального провадження, після набрання вироком суду законної сили, залишити в матеріалах кримінального провадження.
Вирок може бути оскаржений до Житомирського апеляційного суду через Любарський районний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Відповідно до ч.2 ст.394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. 
Копію вироку, після його проголошення, негайно вручити обвинуваченій та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді. 

Суддя:                         ОСОБА_6