ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2026 року
м. Хмельницький

Справа № 676/6209/25
Провадження № 22-ц/820/517/26

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії
суддів судової палати з розгляду цивільних справ
Ярмолюка О.І. (суддя-доповідач), Грох Л.М., Янчук Т.О.,
секретар судового засідання Шевчук Ю.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання права власності на недоотриману пенсію та стягнення недоотриманої пенсії в порядку спадкування за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 11 грудня 2025 року,

встановив:

1.Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (далі – УПФ в Хмельницькій області) про визнання права власності на недоотриману пенсію та стягнення недоотриманої пенсії в порядку спадкування.
ОСОБА_1 зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Єнакієве, Донецької області, на тимчасово окупованій території, помела її бабуся ОСОБА_2 , внаслідок чого відкрилася спадщина на неотриману нею пенсію. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 31 травня 2024 року позивачка успадкувала 223 773 грн 68 коп. пенсії ОСОБА_2 , однак Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі – УПФ в Запорізькій області) відмовило їй у виплаті цих коштів.
За таких обставин ОСОБА_1 просила суд визнати за нею право власності на недоотриману пенсію у порядку спадкування за законом після смерті бабусі ОСОБА_2 і стягнути з УПФ в Хмельницькій області на свою користь недоотриману пенсію в розмірі 223 773 грн 68 коп.

Процесуальні дії суду першої інстанції

Ухвалою від 16 жовтня 2025 року суд залучив УПФ в Запорізькій області до участі у справі як співвідповідача.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 11 грудня 2025 року позов задоволено частково.
Стягнуто з УПФ в Запорізькій області на користь ОСОБА_1  недоотриману пенсію у сумі 223 773 грн 68 коп.
В решті позову відмовлено.
Стягнуто з УПФ в Запорізькій області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1 211 грн 20 коп.
Суд керувався тим, що  ОСОБА_1 як спадкоємець першої черги за законом набула право на спадщину після смерті бабусі ОСОБА_2 , у зв`язку з чим УПФ в Запорізькій області (за місцем обліку пенсіонера), а не УПФ в Хмельницькій області, зобов`язане виплатити їй недоотриману суму пенсії. Оскільки право власності ОСОБА_1 на недоотриману пенсію підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 31 травня 2024 року, то підстави для визнання цього права в судовому порядку відсутні.

Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги

В апеляційній скарзі УПФ в Запорізькій області просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову в позові посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.
Апеляційна скарга мотивована тим, що нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав їх своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до звернення за отриманням пенсії. Оскільки ОСОБА_1 звернулася до УПФ в Запорізькій області з заявою щодо виплати недоотриманої ОСОБА_2 пенсії більше ніж за три роки до смерті, то підстави для такої виплати відсутні. Суд не врахував, що сума недоотриманої ОСОБА_2 пенсії становить 191 247 грн 18 коп., із яких ОСОБА_1 отримала 2 361 грн.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

ОСОБА_1 та УПФ в Хмельницькій області не подали відзив на апеляційну скаргу.

Межі розгляду справи судом апеляційної інстанції

Апеляційна скарга УПФ в Запорізькій області не містить доводів щодо неправильності рішення суду в частині відмови у позові про визнання права власності на недоотриману пенсію та в частині вимог до УПФ в Хмельницькій області, а тому згідно з частиною першою статті 367 Цивільного процесуального кодексу України (далі – ЦПК України) в апеляційному порядку в цій частині рішення суду не переглядається.

2.Мотивувальна частина

Позиція суду апеляційної інстанції

Статтею 375 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Встановлені судами першої та апеляційної інстанції обставини

ОСОБА_1 є внучкою ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . На час смерті ОСОБА_2 проживала в місті Єнакієве, Донецької області, на території якого органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.
Внаслідок смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина на недоотриману пенсію у розмірі 223 773 грн 68 коп., яку ОСОБА_1 прийняла в установленому порядку.
31 травня 2023 року Кам`янець-Подільська державна нотаріальна контора Хмельницької області видала ОСОБА_1 свідоцтво про право на спадщину за законом (зареєстровано в реєстрі за №1-988), згідно якого позивачка успадкувала ці кошти.

Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції

Статтями 1216, 1217 Цивільного кодексу України (далі – ЦК України) встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
За змістом статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.
В силу частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Згідно з частиною першою статті 1269, частиною першою статті 1270 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах – уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
Із положень частини першої статті 1227 ЦК України слідує, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності – входять до складу спадщини.
Як передбачено статтею 52 Закону України від 9 липня 2003 року №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (в редакції на час виникнення спірних правовідносин; далі – Закон №1058-IV), сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується – по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали.  Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі незвернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.
Відповідно до ч. 1 ст. 91 Закону України від 5 листопада 1991 року №1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, що належали пенсіонеру і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності – входять до складу спадщини.
Згідно з статтею 46 Закон №1058-IV нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. Нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.
Аналіз указаних правових норм дає підстави для висновку, що спадщиною є сукупність прав та обов`язків, які в разі смерті фізичної особи (спадкодавця) переходять від нього до інших осіб (спадкоємців). Об`єктом спадкування можуть бути лише права та обов`язки, які належали спадкодавцеві на момент його смерті.
Право на спадщину переходить лише до спадкоємців, які прийняли спадщину в установленому порядку. У разі неприйняття спадщини спадкоємцями за заповітом право на спадкування виникає у спадкоємців за законом.
Суми пенсії, які не були одержані спадкодавцем за життя, входять до складу спадщини за сукупності наступних умов: спадкодавець за життя мав право на їх одержання та не реалізував це право; після смерті спадкодавця відсутні члени його сім`ї (або їх неможливо встановити). Водночас, якщо вина пенсіонера у неотриманні нарахованих сум пенсії відсутня, то ці суми виплачуються спадкоємцям за минулий час без обмеження будь-яким строком.
Положення частин другої, третьої статті 52 Закону №1058-IV, які є спеціальними стосовно правовідносин про спадкування сум пенсії, не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера. Приміром, недоотримана пенсія померлого пенсіонера виплачується як пенсія членам його сім`ї за умови, якщо саме ці суб`єкти правовідносин звернулися за її виплатою упродовж шести місяців з дня відкриття спадщини, а якщо у цей проміжок часу не звернулися, сума недоотриманої пенсії набирає іншої правової якості – переходить у спадщину, яку члени сім`ї та/або інші особи, але вже як спадкоємці, можуть отримати як спадщину.
Саме таку правову позицію висловив Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 23 вересня 2020 року (справа №428/6685/19), яка згідно з частиною четвертою статті 263 ЦПК України має враховуватися судами при застосуванні норм права.
Водночас положення статті 46 Закон №1058-IV, які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не поширюються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 23 лютого 2022 року у справі №428/10113/20).
У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2022 року у справі №243/13575/19 зазначено, що припинення страхових виплат за життя спадкодавця з підстав, не передбачених законом, та не оскарження дій фонду спадкодавцем не зумовлює припинення вже призначених страхових виплат і не позбавляє його спадкоємців можливості спадкувати право на отримання страхових виплат. Право на такі виплати у спадкодавця зберігається і в розумінні положень статті 1227 ЦК України ці виплати вважаються такими, що належали до виплати спадкодавцю.
Зібрані докази вказують на те, що за життя ОСОБА_2 не отримала пенсію за віком у розмірі 223 773 грн 68 коп. Оскільки члени сім`ї ОСОБА_2 не встановлені, то ці пенсійні виплати увійшли до складу її спадщини. ОСОБА_1 як єдина спадкоємиця за законом прийняла цю спадщину в установленому порядку та одержала у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину. Натомість, УПФ в Запорізькій області відмовилося виплатити їй успадковані кошти.
За таких обставин суд першої інстанції правомірно виходив з того, що УПФ в Запорізькій області зобов`язане виплатити ОСОБА_1 недоотримані ОСОБА_2 за життя суми пенсії. При цьому суд обґрунтовано керувався тим, що ці суми мають бути виплачені ОСОБА_1 без обмеження будь-яким строком.
Посилання УПФ в Запорізькій області на те, що виплата ОСОБА_1 недоотриманих сум пенсії має бути здійснена не більше ніж за три роки до дня її звернення з заявою про отримання пенсії, не ґрунтуються на законі.
Також є недоведеними твердження УПФ в Запорізькій області про отримання ОСОБА_1 частини успадкованих коштів.
Суд першої інстанції правильно визначився з правовими нормами, які регулюють спірні правовідносини, в тому числі з положеннями Закону №1058-IV. Доводи апеляційної скарги про те, що суд не дотримався норм матеріального права, є безпідставними.

3. Висновки суду апеляційної інстанції

Рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись статтями 374, 375, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України,

ухвалив:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області залишити без задоволення.
Рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 11 грудня 2025 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 29 квітня 2026 року.

Судді: О.І. Ярмолюк

Л.М. Грох

Т.О. Янчук

Головуючий у першій інстанції – Бондар О.О. 
Доповідач – Ярмолюк О.І.       Категорія 39