Справа № 149/3170/25
Провадження №2/149/1304/25 
Номер рядка звіту 61
Р І Ш Е Н Н Я 
іменем України

26.06.2026 р. м. Хмільник

Хмільницький міськрайонний суд Вінницької області в складі:
головуючої судді Робак М.В.,
при секретарі Поліщук Л.А., 
за участі представника позивачів - адвоката Хомича І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмільнику цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Хмільницької міської ради про визнання права власності на майно в порядку спадкування та внесення змін до свідоцтва про право на спадщину за законом

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області з позовом до Хмільницької міської ради про визнання права власності на майно в порядку спадкування.
Позов мотивований тим, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є дітьми ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які 12.11.2014 та ІНФОРМАЦІЯ_1 померли. Після смерті останніх залишилося майно, а саме: квартира, що розташована за адресою АДРЕСА_1 , та земельна ділянка, які належали їм на праві спільної сумісної власності. У травні 2025 року нотаріус відмовила позивачам у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку квартири та земельної ділянки. Відтак позивачі просять визнати за ними право власності на зазначене вище майно та внести зміни у Свідоцтво про право на спадщину за законом.
Ухвалою суду від 03.10.2025 року у даній справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. Відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву. Відзив на позовну заяву не надійшов.
10.05.2026 ухвалою суду закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду. 
В судовому засіданні представник позивачів - адвокат Хомич І.О. підтримав позовну заяву, посилаючись на обставини, що в ній зазначені та просив її задовільнити.Вказав, що спір по суті виник у зв"язку з невірним визначенням часток в правоустановчих документах на спадкове майно.
Представник відповідача Хмільницької міської ради до суду не з`явився, подав заяву до суду в якій просять проводити розгляд справи у його відсутність.
Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 (а.с.22) встановлено, що ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_4 та ОСОБА_3 .
Копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 (а.с.23) встановлено, що ОСОБА_2 є сином ОСОБА_4 та ОСОБА_3 .
Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 (а.с.24) встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивачів ОСОБА_4 .
Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 (а.с.25) встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивачів ОСОБА_3 .
Згідно Свідоцтва № НОМЕР_5 про право власності на житло встановлено, що одноквартирний будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , належить на праві приватної спільної сумісної власності: ОСОБА_5 - 1/5, ОСОБА_6 - 1/5, ОСОБА_7 - 1/5, ОСОБА_8 - 1/5, ОСОБА_9 - 1/5, що становить 71/100 долі будинку (а.с.26)
Згідно свідоцтва про право на спадщину (а.с.27-28) встановлено, що на підставі ст.529 ЦК України спадкоємцями майна, яке належало ОСОБА_5 , а саме 14/100 цілого житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 та земельної ділянки є ОСОБА_6 .
Згідно Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі встановлено, що заведена спадкова справа після смерті ОСОБА_3 (а.с29).
Згідно виписок з рішення Хмільницької міської ради (а.с.30-31) ОСОБА_3 та ОСОБА_2 надано дозвіл на розроблення технічної документації щодо оформлення права власності на земельну ділянку та її затвердження.
Згідно копії державного акту (а.с.33) та заяв, посвідчених приватним нотаріусом Юрчишиною О.П.(а.с.34-35) встановлено, що на підставі рішення Хмільницької міської ради 20 сесії 6 скликання від 23.02.2012 року, земельна ділянка площею 0,0856 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 належить ОСОБА_8 та ОСОБА_7 .
Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.36) встановлено, що земельна ділянка площею 0,0856 га., що за адресою: АДРЕСА_1 являється власністю: ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , що також підтверджується викопіюванням із збірного кадастрового плану (а.с.37-38)
Згідно довідки КП "ВООБТІ" встановлено, що право сумісної власності на квартиру, що за адресою: АДРЕСА_1 записано в реєстрову книгу наступним чином: 26.08.1993 за ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 - 57/100 часток, а 01.08.1995 за ОСОБА_6 - 14/100 часток (а.с.39)
Згідно відповіді на запит КП "ВООБТІ" встановлено, що право спільної сумісної власності на квартиру, що за адресою: АДРЕСА_1 становить 71/100 та власниками є: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 (а.с.40-42)
Згідно постанови приватного нотаріуса Лучинської Л.П. (а.с.43-44, 45-46) встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відмовлено у видачі свідоцтва на спадщину за заповітом на частку квартири та земельної ділянки, у зв`язку з неможливістю встановити назву спадкового майна (квартира чи частина будинку) та визначити його склад.
Згідно заяви про внесення змін у Свідоцтво про право на спадщину за законом, встановлено, що заявниця зверталася до Першої Вінницької державної нотаріальної контори з метою внесення змін у Свідоцтво та визначення часток (а.с.47-53)
Згідно висновку про вартість майна (а.с.55-60) встановлено, що заявниця зверталася до експертної установи з метою визначення вартості майна, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Згідно копій спадкових справ встановлено, що після смерті ОСОБА_4 та ОСОБА_3 були заведені спадкові справи за заявами позивачів (а.с.71-128)
Згідно відповіді з Державного нотаріального архіву Вінницької області (а.с.129, 156) встановлено, що після смерті ОСОБА_5 спадкова справа не заведена.
Згідно відповіді Державного нотаріального архіву Вінницької області, спадкова справа №66/95 до майна померлої ОСОБА_5 була розпочата та завершена 14.06.1995 року (а.с.180-189), спадщину прийняла ОСОБА_3 .
29.05.2026 ОСОБА_1 було відмовлено у внесенні змін до свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Хмільницькою міською державною нотаріальною конторою 14.06.1995 року за реєстровим №2/878 на ім"я ОСОБА_3 (а.с. 217)
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності
Статтями 15, 16 ЦК України, передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.
Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Відповідно до ч.1 ст.1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.
Згідно з вимогами ч.2 ст.1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, прийняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (спадкування за законом).
Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Статтею 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. 
Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом.
Згідно з пунктом «г» частини першої статті 81 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.
Пунктом «а» частини третьої статті 152 ЗК України передбачено, що захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання права.
Відповідно до статті 41 Конституції України та пункту 2 частини першої статті 3, статті 321 ЦК України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Ураховуючи, що згідно зі статтею 92 Конституції України правовий режим власності визначається виключно законами України, то інші нормативно-правові акти, які обмежують права власника і не мають ознак закону, не підлягають застосуванню.
Згідно зістаттею 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.
Згідно вимог статей 391 і 392 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
В судовому засіданні встановлено, що після смерті спадкодавця ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , відкрилась спадщина до складу якої увійшла частка квартири та земельної ділянки , що за адресою АДРЕСА_1 . Оскільки квартира належала в рівних долях померлому, його дружині, ОСОБА_5 , ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , тому частка яка спадкується у нерухомому майні становить 1/5. Крім того, після смерті співвласниці ОСОБА_5 також відкрилась спадщина на її 1/5 частку квартири, яку успадкувала ОСОБА_3 та отримала свідоцтво про право на спадщину за законом. Однак, у вказаному свідоцтві спадкове майно зазначено як житловий будинок, в той же час у свідоцтві про право власності на це ж нерухоме майно зазначено як квартира. Відтак з`явилась правова невизначеність нерухомого майна, що стало в подальшому підставою для відмови у вчиненні нотаріальних дій, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину позивачам.
Земельна ділянка , що за адресою АДРЕСА_1 , належала на праві власності ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_4 та після смерті останнього його частка яка підлягає спадкуванню становить 1/4 .
Співласники квартири та земельної ділянки як спадкоємці першої черги прийняли спадщину після смерті ОСОБА_4 на підставі ст. 1268 ЦК України, оскільки постійно проживали разом зі спадкодавцем на момент його смерті та протягом шести місяців відмову від неї не подали.
Тому частка кожного спадкоємця після смерті ОСОБА_4 на земельну ділянку становить 1/12.
За життя ОСОБА_3 склала заповіт на користь доньки ОСОБА_1 , яка після смерті матері звернулась до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, однак, як зазначено вище, їй було відмовлено. 
Отже, після смерті ОСОБА_3 позивачка ОСОБА_1 успадкувала її частку, що становить 1/5 у праві власності на квартиру (булинку) та 1/4 частки на земельну ділянку, що розташовані в АДРЕСА_1 .
Враховуючи те, що у свідоцтві про право на спадщину за законом, засвідченого 14.06.1995 року державним нотаріусом Хмільницької міської державної нотаріальної контори Дем`янюк Л.А. , зареєстрованого в реєстрі за №2/878, вказано частку 14/100 цілого житлового будинку, що не відповідає частці прийнятого ОСОБА_3 у спадщину після смерті ОСОБА_5 майна, тому з урахуванням практики Верховного Суду , зокрема постанови ОП КЦС від 04.11.2024 (справа №504/3606/14-ц), з метою захисту права власності позивачів на спадкове нерухоме майно, слід внести зміни до Свідоцтва про право на спадщину за законом від 14.06.1995 року. При цьому суд враховує, що внести зміни до свідоцтва про право на спадщину в позасудовому порядку позивачі позбавлені можливості про що свідчить відповідь нотаріуса надана ОСОБА_1 .
Аналізуючи наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, про наявність підстав для задоволення позову. 
Керуючись ст.ст. 258,264,265,273,354,355 ЦПК України, суд 

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги задовольнити.
Визначити, що частка ОСОБА_1 у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 0,0856 га., кадастровий номер: 0510900000:00:001:1060, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до Державного акту серії РК №775209 від 16.07.2012, становить 1/4 частки.
Визначити, що частка ОСОБА_2 у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 0,0856 га., кадастровий номер: 0510900000:00:001:1060, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до Державного акту серії РК №775209 від 16.07.2012, становить 1/4 частки.
Внести зміни у Свідоцтво про право на спадщину за законом, посвідчене 14 червня 1995 року державним нотаріусом Хмільницької міської державної нотаріальної контори Дем?янюк Л.А., зареєстроване в реєстрі за №2/878, зазначивши частку вказаного в Свідоцтві про право на спадщину за законом майна замість «14/100 цілого житлового будинку, що знаходиться в АДРЕСА_2 за номером одинадцять, квартира за номером два» - як «1/5 частки квартири, що становить 71/100 частки будинку, за адресою: АДРЕСА_1 ».
Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/15 частки квартири, що становить 71/100 частки будинку, за адресою: АДРЕСА_1 у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/12 частки земельної ділянки площею 0,0856 га, кадастровий номер: 0510900000:00:001:1060, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Визнати за ОСОБА_1 право власності на 7/15 частки квартири, що становить 71/100 частки будинку, за адресою: АДРЕСА_1 у порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/3 частки земельної ділянки площею 0,0856 га, кадастровий номер: 0510900000:00:001:1060, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , у порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/15 частки квартири, що становить 71/100 частки будинку, за адресою: АДРЕСА_1 у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/12 частки земельної ділянки площею 0,0856 га, кадастровий номер: 0510900000:00:001:1060, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Марина РОБАК