ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

11 червня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/24481/25 (суддя Юрков Е.О., м. Дніпро)	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Чередниченка В.Є. (доповідач),
суддів: Іванова С.М., Шальєвої В.А., 
за участю секретаря судового засідання Перетятько К.С., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2025 року у справі №160/24481/25 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «АВМ-ПРОМ» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , фізична особа-підприємець ОСОБА_2 , фізична особа-підприємець ОСОБА_3 , Фермерське господарство «ІНТЕРКОМ-АГРО» про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ: 

Товариство з обмеженою відповідальністю «АВМ-ПРОМ» 22 серпня 2025 року звернулось до суду з позовом до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, згідно з яким, просить:
- визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 14.05.2025: 
- №0262570704, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток підприємства на 5 154 999,25 грн із них 4 173 800,00 грн податкового зобов`язання, 981199,25 грн штрафної санкції;
- форми “Р” № 0262580704, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) в розмірі 1 538 781,25 грн., з яких 1 231 025,00 грн. податкового зобов`язання, 307756,25 грн. штрафних санкції;
- форми “ПН” № 0262600704, яким нараховано штрафні санкції у розмірі 23 800,00 грн. за порушення строків реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних за операціями з використанням пального не в господарській діяльності за період 2018-2024 рр.
В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що вказані податкові повідомлення-рішення повинні бути скасовані, оскільки вони є передчасними та необґрунтованими. Контролюючим органом не було належним чином враховано всі фактичні обставини правовідносин, що мають суттєве значення для їх об`єктивного розгляду. Зокрема, у процесі формування висновків про виявлені порушення не було враховано надані позивачем первинні та інші підтверджуючі документи, що свідчать про правомірність його дій, а також обґрунтовані доводи, викладені у поданих запереченнях на акт перевірки.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2025 року адміністративний позов задоволено повністю.
Рішення суду мотивовано тим, що відповідачем не доведено правомірність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, судом встановлено наявність обставин реальності спірних господарських операцій позивача та відсутності інших порушень податкового законодавства в діях позивача.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції відповідач оскаржив його в апеляційному порядку з підстав неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, неправильного та неповного дослідження доказів та обставин справи. 
Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким у задоволені позову відмовити повністю.
В апеляційній скарзі викладає свою позицію по справі, відтворює зміст акта перевірки та відзиву на позов, зазначає, що судом першої інстанції при розгляді справи «не враховано правові висновки Верховного Суду, постановлених у подібних правовідносинах» в 2020 році.
Крім того, посилається на те, що перевізники позивача не мають достатніх людських та матеріальних ресурсів для виконання договорів укладених з позивачем; на сумнівність факту викрадення документів позивача, оскільки він не підтверджується належними доказами; неприпустимість подання документів після завершення перевірки; відсутність складання та реєстрації податкових накладних на суму 23800 грн. 
Згідно з відзивом на апеляційну скаргу, позивач зазначаючи про її необґрунтованість, просить у задоволені скарги відмовити, рішення суду першої інстанції залишити без змін. 
Посилається на безпідставність висновків відповідача щодо наявності в діях позивача порушення вимог податкового законодавства та викладає зміст спірних господарських операцій. 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, яка підтримала доводи апеляційної скарги, пояснення представника позивача, яка заперечувала щодо її задоволення, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції з`ясовано та знайшло підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області, відповідно до п.п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, п. 75.1 ст. 75, п. 77.1, п. 77.4 ст. 77 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI зі змінами та доповненнями, та п.п. 69.352 Податкового кодексу України, п.2 частини 1 ст.13 розділу IV, п.п. 923 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 08 липня 2010 року №2464 - VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (зі змінами), у зв`язку з включенням до плану - графіка проведення документальних планових перевірок суб`єктів господарювання на 2025 рік та на підставі наказу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 27.01.2025 №624-п «Про проведення документальної планової виїзної перевірки ТОВ «АВМ-ПРОМ» проведена документальна планова виїзна перевірка ТОВ «АВМ-ПРОМ» за період діяльності з 01.01.2018 - 30.09.2024 з метою здійснення контролю за додержанням вимог податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи ДПС, правильністю обчислення, повнотою і своєчасністю сплати до бюджетів, державних цільових фондів податків, зборів та інших платежів, установлених законодавством, та з питань дотримання законодавства щодо правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. 
За результатами означеної перевірки, Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області складено акт від 24.03.2025 №1267/04-36-07-04/39865515, відповідно до якого контролюючим органом встановлено порушення ТОВ «АВМ-ПРОМ»:
- пп.134.1.1 п. 134.1 ст.134 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (зі змінами та доповненнями), в результаті чого підприємством занижено суми податку на прибуток на загальну суму 4 173 800 грн., в т.ч. в 2018 році в сумі - 18 191 грн., в 2019 році в сумі - 745 105 грн, в 2020 році в сумі 92 962 грн., в 2021 році в сумі 156 041 грн., в 2022 році в сумі 1 000 092 грн, в 2023 році в сумі 1 853 858 грн., в 1-3 кв. 2024 року в сумі 307 552 грн.; 
- п.198.1, п.198.2, п.198.3, 198.5 ст.198 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 за №2755-VI (із змінами та доповненнями) в результаті чого підприємство занижено суми податку на додану вартість на загальну суму 1 231 025 грн., в т.ч. за грудень 2019 - 71 014 грн., за січень 2020 - 33 261 грн., за лютий 2020 - 387 420 грн., за січень 2021 - 103 291 грн., за грудень 2021 - 173 379 грн., за грудень 2022 - 75 289 грн., за січень 2023 - 1250 грн., за грудень 2023 193 165 грн., за вересень 2024 - 192 956 грн.;
- п.1201.2 ст.1201, п.201.10 ст.201 Податкового Кодексу України щодо не реєстрації податкових накладних; 
- пп. "б" п. 176.2 ст.176 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755- VI та розділу 3 Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого(сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 13 січня 2015 року за №4, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13 січня 2015 року за №111/26556, що призвело до подання не у повному обсязі податкової звітності про суми доходів, нарахованих (сплачених) на користь платника податку за ГМ квартал 2022 року у сумі 99000,00 грн. - невідображення сум немайнового внеску платника податку ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) до статутного фонду юридичної особи - емітента корпоративних прав ТОВ «АВМ-ПРОМ» в обмін на такі корпоративні права, з ознакою доходу « 178» «суми грошових коштів або майна, внесених фізичною особою до статутного фонду такої юридичної особи в обмін на корпоративні права»; 
- п.1 ч.2 ст. 6 та ч. 8 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, в частині несвоєчасної сплати суми єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на суму 519,95 грн. за період з 16.05.2019 по 22.10.2019.
Не погоджуючись з висновками викладеними в акті перевірки 22.04.2025 ТОВ «АВМ-ПРОМ» подало заперечення на акт перевірки №1267/04-36-07-04/39865515 від 24.03.2025.
За результатами розгляду заперечень прийнято рішення, що висновки акта перевірки є правомірними та такими, що відповідають нормам чинного законодавства, а заперечення залишено без задоволення.
На підставі акта перевірки №1267/04-36-07-04/39865515 від 24.03.2025 Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області прийняті податкові повідомлення-рішення від 14.05.2025:
- №0262570704 яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток підприємств на 5 154 999,25 грн, із них 4 173 800,00 грн податкового зобов`язання, 981 199,25 грн штрафні (фінансові) санкції;
- №0262580704 яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на 1 538 781,25 грн, із них 1 231 025,00 грн податкового зобов`язання, 307 756,25 грн штрафні (фінансові) санкції;
- №0262600704 яким застосовано штрафні (фінансові) санкції на загальну суму 23 800,00 грн за порушення строків реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних за операціями з використанням пального не в господарській діяльності за період 2018-2024 рр.
Не погоджуючись з означеними податковими повідомленнями-рішеннями ТОВ «АВМ-ПРОМ» подало скаргу до Державної податкової служби України.
Рішенням Державної податкової служби України №22584/6/99-00-06-01-01-06 від 05.08.2025 оскаржувані податкові повідомлення рішення залишено без змін, а скаргу без задоволення.
Правомірність та обґрунтованість вказаних рішень відповідача є предметом спору переданого на вирішення суду. 
Вирішуючи спірні відносини між сторонами та задовольняючи позов повністю, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що спірні рішення відповідачем прийнято не на підставі та не у спосіб, що передбачені Податковим кодексом України.
Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при ухвалені оскарженого рішення, враховуючи положення частини 1 статті 308 КАС України, згідно з якою суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, виходить з наступного.
Вимоги щодо підтвердження даних, визначених у податковій звітності, встановлені статтею 44 Податкового Кодексу України (далі – ПК). Так, згідно з положенням пункту 44.1 цієї статті для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначає Закон № 996-ХIV.
Відповідно до статті 1 цього Закону первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.
Аналіз цієї норми дає підстави вважати, що первинний документ згідно з цим визначенням містить дві обов`язкові ознаки: він має містити відомості про господарську операцію і підтверджувати її реальне (фактичне) здійснення. 
Згідно зі статтею 1 Закону № 996-ХIV господарська операція - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства. 
Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. 
Здійснення господарської операції і власне її результат підлягають відображенню в бухгалтерському обліку. 
За змістом частин першої та другої статті 9 Закону № 996-ХIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. 
Тобто для бухгалтерського обліку мають значення лише ті документи, які підтверджують фактичне здійснення господарських операцій.
Відповідно до наведеного вище визначенні господарські операції пов`язані не з фактом підписання договорів, а з фактом руху активів платника податків та руху його капіталу.
Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов`язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами Податкового кодексу України (далі - ПК).
Так, згідно з пунктом 138.2 статті 138 ПК витрати, які враховуються для визначення об`єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.
При цьому відповідно до підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 ПК не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.
Водночас відповідно до пункту 198.3 статті 198 ПК податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.
Згідно з пунктом 198.6 статті 198 ПК не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
Аналіз наведених норм свідчить, що господарські операції для визначення податкового кредиту та витрат, які враховуються для визначення об`єкта оподаткування, мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, які відображають реальність таких операцій, та спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків
Довести правомірність своїх дій чи бездіяльності відповідно до принципу офіційності в адміністративному судочинстві зобов`язаний суб`єкт владних повноважень.
Разом з тим відповідно до принципу змагальності суб`єкт господарювання зобов`язаний заперечувати проти доводів суб`єкта владних повноважень. 
Судом першої інстанції з`ясовано та знайшло підтвердження під час апеляційного розгляду справи наступні обставини.
Так, позивач уклав у письмовій формі с ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_2 ) договір №137 від 15.05.2019 (строк дії до жовтня 2023 року) оренди нежитлових приміщень за адресою: смт. Васильківка, Васильківський район, Дніпропетровська область, вулиця Будівельників, буд. №137.
Під час дії зазначеного договору, позивач у письмовій формі уклав з ФОП ОСОБА_3 (виконавець) договори підряду №3/10 від 03.10.2022 та №300823 від 30.08.2023, щодо виконання будівельно-монтажних робіт по відновленню зазначеного орендованого приміщення складу за адресою: Дніпропетровська обл, смт. Васильківка, вул. Будівельників, 137. 
Згідно з додатком №1 до договору підряду №3/10 від 03.10.2022 (кошторис), виконавцем було виконано роботи на суму 420 000,00 грн., без ПДВ, а саме: частковий демонтаж кладки - 33 750,00 грн сума без ПДВ, частковий демонтаж металоконструкцій – сума 18 550,00 грн без ПДВ, частковий демонтаж профлиста – 57 80,00 сума без ПДВ, монтаж блоків - 34 940,00 сума без ПДВ, відновлення, виготовлення та монтаж металоконструкцій - 127 820,00 грн. сума без ПДВ, монтаж та заміна профлиста - 147 660,00 грн сума без ПДВ.
ТОВ «АВМ-ПРОМ» на виконання умов договору передано виконавцю матеріали для виконання ремонту складських приміщень на суму 509 797,74 грн., яка складається з наступних будівельних матеріалів: Арматура 10 мм А 500С вартістю 27 635,88 грн, Арматура 12 мм А 500С вартістю 8 330,00 грн., Арматура 16 мм А 500С вартістю 46 157,55 грн, Арматура 8 мм А 500С вартістю 15 259,20 грн., Бетон В20П4 (М250) вартістю 57 666,90 грн., Блок фундаментний ФБС 24-4-6 вартістю 128 000,00 грн., Гідрофобна добавка до бетонів (Sika)-1 (1,5кг) вартістю 1 693,32 грн., Грунт ПФ-010М 12кг ZEBRA серія Акварель 818 Темно-сірий вартістю 1 722,50 грн., Електроди Моноліт РЦ 3мм 2,5кг ПлазмаТек вартістю 2 666,70 грн., Емаль алкідна "Корабельная" ПФ-115(2,8) (темно-сіра) вартістю 2 837,36 грн., Круг абразивний відрізний по металу 230х2,5х22,23 EXPERT вартістю 733,40 грн., Лист оцинкований 0,5 *1250*3000 вартістю 3 500,00 грн., Пісок 40 кг вартістю 5 000,40 грн., Пластифікатор та протиморозна добавка Sika Antifreeze Arctika 5кг вартістю 966,68 грн., Профілі сталеві листові НС-44 цинк вартістю 131 286,78 грн., Розчинник/ан уайт-спіриту для фарб емал та лаків ТМ "FAZENDA" 4л вартістю 972,51 грн., Цемент ПЦ ІІ/А-Ш-500 тара 25 кг EU вартістю 18 367,30 грн., Швелер № 10 вартістю 21 336,09 грн., Швелер № 14П вартістю 18 728,55 грн., Швелер № 8 вартстю 16 936,62 грн.. Перевіркою встановлено, що в бухгалтерському обліку операції з придбання ремонтних робіт та вартість переданих матеріалів відображено наступним чином: Дт 15 – Кт 631 на суму 420 000,00 грн., Дт 15 – Кт 201 на суму 509 797,74 грн., Дт10 – Кт15 на суму 929 797,74 грн.
В подальшому вартість ремонту включена до складу витрат на збут наступним чином: Кт 13 – Дт 93 на суму 929 797,74 грн.
Витрати по ремонтним роботам в бухгалтерському обліку обліковуються як капітальні інвестиції та відображаються наступними проводками: Дт 15 Кт 631 420 000,00 грн. та Дт 15 Кт 201 509 797,74 грн. С початком експлуатації вищевказаних капітальних інвестицій було складено «Акт введення в введення в експлуатацію основних засобів» №1404 від 14.04.2023 та Наказ № 1404ос від 14.04.2023 «Про введення в експлуатацію основних засобів».
За результатом цих дій на підприємстві створюється основний засіб - «Ремонт орендованого складу» на суму 929 797,74 грн. В бухгалтерському обліку це відображається наступною проводкою (згідно «Інструкції про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку активів, капіталу, зобов`язань і господарських операцій підприємств і організацій», затвердженою Наказом Міністерства фінансів України 30.11.1999 №291): Дт 10 Кт 15 суму 929 797,74 грн.
У зв`язку з закінченням у жовтні 2023 року терміну дії договору оренди (у зв`язку із зміною власника) та відповідно до пп. 23-24 НП(С)БО 7, платником податків, було прийнято рішення про списання залишкової амортизації на витрати підприємства.
Враховуючи зазначені обставини колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що витрати, понесені ТОВ «АВМ-ПРОМ» на відновлення орендованого складського приміщення, здійснені з метою забезпечення можливості використання такого майна у господарській діяльності. Дії позивача щодо ремонту орендованого приміщення відповідали умовам договору оренди №137 від 15.05.2019, були документально підтверджені та відображені в бухгалтерському обліку відповідно до вимог Національного положення (стандарту) бухгалтерського обліку 7 «Основні засоби».
При цьому, контролюючим органом не доведено, що порядок формування, амортизації та списання вартості капітальних інвестицій в орендований об`єкт призвів до заниження фінансового результату до оподаткування за 2023 рік або порушив вимоги податкового законодавства.
За сукупності викладених обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що висновки контролюючого органу, викладені в акті перевірки, в означеній частині є необґрунтованими, а податкове повідомлення-рішення від 14.05.2025 №0262570704 є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.
Колегія суддів не погоджується з доводами відповідача про те, що факт здійснення капітальних інвестицій в орендований об`єкт нерухомості свідчить про порушення платником податків вимог податкового законодавства, оскільки контролюючий орган, визнавши спірні роботи капітальними, не довів неправомірності їх бухгалтерського обліку, порядку амортизації та подальшого списання залишкової вартості у зв`язку із припиненням дії договору оренди.
Крім того, судом першої інстанції встановлено та знайшло підтвердження під час апеляційного розгляду справи, що між позивачем (покупець) та фермерським господарством «ІНТЕРКОМ-АГРО» (постачальник) було укладено договір поставки №1/04 від 01.04.2019 насіння соняшнику врожаю 2018 року в загальній кількості 672 тони.
ФГ «ІНТЕРКОМ-АГРО» поставив позивачу соняшник в кількості 447,92 тони на суму 4434447,60 грн, що підтверджується видатковими накладними №2/04 від 22.04.2019, №1/04 від 25.04.2019, №33/05 від 02.05.2019, №4/05 від 03.05.2019 року. 
У зв`язку із частковим невиконанням зобов`язань постачальником (недопоставка 224,076 тони насіння соняшнику), ТОВ «АВМ-ПРОМ» звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до ФГ «ІНТЕРКОМ-АГРО» про зобов`язання виконати умови Договору в частині допоставки товару.
Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 03.11.2021 у справі №904/4488/21 зобов`язано Фермерське господарство «Інтерком-Агро» допоставити за договором поставки №1/04 від 01.04.2019 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «АВМ-Пром» насіння соняшника врожаю 2018 року в кількості 224,076 тони.
Оплата товару підтверджується договорами відступлення права вимоги №2019/1005 від 10.05.2019, №2019/1705 від 17.05.2019, №2019/1705-1 від 17.05.2019, №2019/1405 від 14.05.2019, №2019/2005 від 20.05.2019 та платіжними дорученнями, що наявні в матеріалах справи, згідно з якими боржник здійснив перерахування коштів новим кредиторам. 
Зазначені докази підтверджують наявність обставин, що спростовують доводи податкового органу щодо відсутності оплати за придбаний товар. 
При цьому, судом першої інстанції встановлено, що ФГ «ІНТЕРКОМ-АГРО» не виконало обов`язок щодо належної реєстрації податкових накладних №1 від 02.05.2019 на суму 949 489,20 грн (у т.ч. ПДВ -158 248,20 грн) та №2 від 03.05.2019 на суму 1 170 803,70 грн (у т.ч. ПДВ -195 133,95 грн). Внаслідок цього ТОВ «АВМ-ПРОМ» було позбавлене можливості включити відповідні суми ПДВ до податкового кредиту, внаслідок чого підприємство зазнало документально підтверджених збитків у розмірі 353 382,15 грн.
ТОВ «АВМ-ПРОМ» звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення збитків у розмірі 353 382,15 грн.
Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 10.12.2021 у справі №904/7907/21 стягнуто з Фермерського господарства «Інтерком-агро» на користь товариства з обмеженою відповідальністю «АВМ-Пром» м. Дніпро збитки в розмірі 353 382 грн 15 коп та витрати зі сплати судового збору в розмірі 5 300 грн. 73 коп.
При цьому судом першої інстанції встановлено, що придбане насіння соняшнику призначалося для подальшої реалізації ТОВ «Торгова Компанія «Золотий Дракон» (код ЄДРПОУ 41607663), що підтверджується відповідним договором, первинними документами, які надавалися контролюючому органу під час перевірки.
Зазначені обставини відповідачем під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції спростовано не було. 
Також, судом апеляційної інстанції з`ясовано, що між позивачем (замовник) та ФОП ОСОБА_1 (виконавець) було укладено договір № 60 на отримання транспортних послуг з перевезення вантажу по території України від 08.11.2022 року. 
За результатами виконання умов вказаного договору були складені наступні документи: заявки на перевезення, товарно-транспортні накладні, акти наданих послуг, документи на підтвердження оплати наданих послуг. Зазначені документи підтверджують виконання умов вказаного договору та реальний характер перевезень. 
Перевезення здійснювались як транспортними засобами, що перебували в його власності так і транспортними засобами залученими у інших осіб.
При цьому, колегія суддів вважає безпідставними висновки контролюючого органу щодо обов`язкового особистого виконання ФОП ОСОБА_1 цих перевезень, оскільки зазначений договір таких умов не містить. 
Згідно з умовами додаткової угоди №1 від 04.03.2023 року до договору № 60 від 08.11.2022 року перевізник має право виконувати зобов`язання з перевезення вантажів як особисто, так і з залученням третіх осіб. 
Крім того, судом апеляційної інстанції з`ясовано, що між позивачем та ФОП ОСОБА_2 (експедитор) укладено договір транспортного експедирування №1 від 06.11.2023 року відповідно до якого експедитор зобов`язався за плату та за рахунок клієнта організувати виконання експедиторських послуг, організацію перевезення, розрахунків з перевізниками, зберігання, перевалку пшениці. 
За результатами виконання умов вказаного договору були складені наступні документи: заявки на перевезення, товарно-транспортні накладні, акти приймання-передачі наданих послуг, документи на підтвердження оплати наданих послуг на суму 1555421,14 грн.
Водночас, між позивачем та ФОП ОСОБА_2 (комісіонер) укладено договір комісії №1 від 01.01.2024 року відповідно до якого комісіонер зобов`язався, за винагороду, організувати укладання договорів поставки/купівлі-продажу пшениці 2,3,4 класу. 
За результатами виконання умов вказаного договору були складені акти виконаних робіт; звіти комісіонера; супровідні договори поставки, укладені з третіми особами.
ФОП ОСОБА_2 надав позивачу відповідні звіти та акти виконаних робіт, а позивачем було сплачено комісійну винагороду.
При цьому, колегія суддів вважає безпідставними доводи відповідача щодо нереальності спірних господарських операцій позивача з ФОП ОСОБА_2 у зв`язку з недостатністю трудових ресурсів у контрагента позивача, оскільки відповідач не обґрунтовує зазначений аргумент та не зазначає, яка кількість є достатньою та чим це підтверджується. 
Водночас, ненадання ФОП ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_1 контролюючому органу форми 20-ОПП не впливає на реальність спірних господарських операцій позивача з ними, а є виключною відповідальністю цих осіб. 
Щодо податкового повідомлення-рішення № 0262580704 від 14.05.2025 винесеного на підставі висновків про списання палива позивачем без надання підтверджуючих документів, оскільки контролюючим органом встановлено, що платник податків за період з 01.01.2018 по 30.09.2024 року, під час здійснення господарської діяльності використовував на підприємстві вантажні автомобілі, що знаходяться в нього на підставі довгостроковій оренді, слід зазначити наступне.
Як встановлено судом першої інстанції та знайшло підтвердження під час апеляційного розгляду справи ненадання відповідних документів було зумовлено їх викраденням, про що платник податків повідомив правоохоронні органи та контролюючий орган. Факт викрадення підтверджується талоном-повідомленням єдиного обліку №1532 про прийняття та реєстрацію заяви (повідомлення) щодо кримінального правопорушення та іншої події та витягом з Єдиного державного реєстру досудових розслідувань № 12025042470000157 від11.08.2025 за ч.4 ст.185 Кримінального кодексу України, копії яких що містяться в матеріалах справи.
На виконання вимог пункту 6.10 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 88, ТОВ «АВМ-ПРОМ» створило комісію, провело службове розслідування, за результатами якого складено акт № 1 від 25.03.2025 із детальним переліком втрачених документів, та звернулося до контролюючого органу із заявою про продовження термінів планової документальної перевірки та надання строку для відновлення втрачених документів.
Судом першої інстанції встановлено, що після проведення службового розслідування позивачем було вжито заходів щодо відновлення втрачених первинних бухгалтерських документів, які підтверджують використання паливно-мастильних матеріалів у господарській діяльності за період з 2018 по 2024 роки. Отже, зазначені обставини свідчать про наявність об`єктивних причин ненадання частини первинних документів під час проведення перевірки.
Доводи апеляційної скарги щодо сумнівності факту викрадення документів позивача, вказані висновки не спростовує, оскільки вони не ґрунтуються на належних та достатніх доказах.
З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, про те, що висновки контролюючого органу про заниження ТОВ «АВМ-ПРОМ» податкових зобов`язань з податку на додану вартість на загальну суму 848 362 грн ґрунтуються на формальній відсутності первинних документів під час проведення перевірки та припущенні про використання паливно-мастильних матеріалів поза межами господарської діяльності.
Проте, у межах спірних правовідносин контролюючим органом не наведено жодних обставин, які б свідчили про фактичне використання списаного пального в особистих, негосподарських або інших цілях, не пов`язаних із здійсненням господарської діяльності позивача.
При цьому, враховуючи те, що судом встановлено відсутність порушення ТОВ «АВМ-ПРОМ» п.198.5 ст. 198 ПК України щодо зниження податкових зобов`язань з податку на додану вартість на загальну суму 848 362 грн, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що протиправним є також застосування штрафної (фінансової) санкції згідно з п.1201.2 ст.1201, п.201.10 ст.201 Податкового Кодексу України у сумі 23 800,00 грн., отже податкове повідомлення-рішення №0262600704 від 14.05.2025 також підлягає скасуванню.
Колегія суддів вважає безпідставними доводи відповідача, щодо не підтвердження факту викрадення первинних бухгалтерських документів позивача, які підтверджують використання ним паливно-мастильних матеріалів в своїй господарській діяльності, оскільки позивачем було надано суду першої інстанції копію витягу з Єдиного державного реєстру досудових розслідувань від 11.08.2025 року на підтвердження наявності зазначеної обставини.
Щодо доводів відповідача про недостатність первинних документів на підтвердження реальності спірних господарських операції позивача, слід зазначити, що контролюючий орган, не зазначає яких саме документів із наданих платником не вистачало контролюючому органу для перевірки правильності формування позивачем податкового кредиту.
Крім того, платник податків має право підтверджувати свою позицію не лише під час перевірки, а й у судовому процесі, зокрема надаючи документи, які не було подано раніше, якщо це не суперечить Податковому кодексу України та принципам змагальності й офіційного з`ясування обставин справи.
Водночас, матеріали справи містять пояснення позивача із доданими до них первинними бухгалтерськими документами, що підтверджує фактичний рух товарів.
За вказаних обставин, колегія суддів вважає, що контролюючим органом не наведено обставин та доказів, які б свідчили про штучний характер зазначених господарських операцій, невідповідність господарських операцій цілям та завданням статутної діяльності позивача, збитковості здійснених операцій, або інших обставин, які б окремо або в сукупності могли б свідчити про фіктивність вчинених операцій, а також про те, що вчинення зазначених операцій не було обумовлено розумними економічними причинами (цілями ділового характеру), а дії позивача та його контрагентів були спрямовані на отримання необґрунтованої податкової вигоди.
Разом з тим, позивачем доведено рух активів, встановлено зв`язок між фактом придбання товару, виконання робіт і господарською діяльністю позивача. 
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції зроблено обґрунтований висновок про реальність господарських операції між позивачем та зазначеними контрагентами за наслідками яких сформовано спірний податковий кредит, оскільки встановлені обставини справи свідчать про придбання товару та послуг, використання придбаного у власній господарській діяльності, здійснення оплати його вартості.
Згідно з частиною 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Між тим відповідач зазначеного обов`язку не виконав. 
Враховуючи викладене колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що спірні податкові повідомлення-рішення прийняті контролюючим органом без належного з`ясування фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, з порушенням принципів обґрунтованості та пропорційності, а також без дотримання встановленого законом стандарту доказування, у зв`язку з чим вони не можуть вважатися правомірними та підлягають скасуванню.
Відносно інших доводів відповідача, які викладені в апеляційній скарзі та які зводяться до незгоди з судовим рішенням слід зазначити, що повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків правосуддя, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду.
Всі інші аргументи апеляційної скарги не є доречними і важливими аргументами, оскільки не спростовують висновок суду про наявність підстав для задоволення позову. 
На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції під час розгляду цієї справи об`єктивно, повно та всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дав їм правильну юридичну оцінку і ухвалив законне, обґрунтоване рішення без порушень норм матеріального та процесуального права, тому рішення суду першої інстанції у цій справі необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. 
Керуючись: статтями 241-245, 250, пунктом 1 частини 1 статті 315, статтями 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, Третій апеляційний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області - залишити без задоволення, а рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2025 року у справі №160/24481/25 – без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.
Вступну та резолютивну частини постанови проголошено 11 червня 2026 року.
Повне судове рішення складено 15 червня 2026 року.

Головуючий - суддя В.Є. Чередниченко 

суддя С.М. Іванов 

суддя В.А. Шальєва