Справа №454/4563/25 

В И Р О К 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

"06" липня 2026 р. місто Сокаль
Сокальський районний суд Львівської області в складі: 
головуючого - судді ОСОБА_1 
при секретарі ОСОБА_2 
з участю прокурора ОСОБА_3 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Сокалі кримінальну справу про обвинувачення 
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженого та жителя АДРЕСА_1 , працюючого в БФ "Соціально реабілітаційний центр опіки дітей" Дитячі стежинки на посаді машиніста котельної установи, із середньо-спеціальною освітою, 
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, 

ВСТАНОВИВ: 

Обвинувачений ОСОБА_4 04 жовтня 2025р. о 17.30год. перебуваючи в м.Великі Мости неподалік БФ «Соціально реабілітаційного центру опіки дітей» Дитячі Стежинки по вул.Зелена 24, Шептицького району Львівської області на грунті раптово виниклих особистих неприязних відносин , діючи умисно, розуміючи протиправних характер своїх дій та їх негативні наслідки, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_5 завдав два удари правою та лівою руками в область обличчя а саме в щелепу останнього, спричинивши тілесні ушкодження у вигляді перелому виросткового відростка нижньої щелепи справа з зміщенням та вивихом фрагментів у скронево-нижньощелепному суглобі, що відноситься до середнього ступеня тяжкості тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я.
Таким чином, ОСОБА_4 обгрунтовано обвинувачується у
спричиненні умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисного
ушкодження, яке не с небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків,
передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад
здоров`я, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.І ст.122 КК
України 

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_4 вину у вчиненому злочині визнав повністю, пояснив, що дійсно ввечері 04 жовтня 2025р. в м.Великі Мости Шептицького району під час сварки з ОСОБА_5 заподіяв йому два удари правою та лівою рукою по обличчю. Потерпілий не предявив йому документів що він працівник ТЦК, тому він цього не знав. У скоєному щиро кається, просив в потерпілого вибачення. Просив суд суворо його не карати. Позов визнає повністю в частині матеріальної шкоди, а моральну шкоду визнає частково, покладається на розсуд суду.
Враховуючи те, що обвинувавчений та інші учасники процесу не оспорюють всі фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст. 349 КПК України, провів судове слідство у справі щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження в цій частині інших доказів по справі.
Учасникам розгляду справи роз”яснено, що вони позбавлені права оспорювати обставини, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним згідно положень ч.3 ст349 КПК України.
Оцінивши всі докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що обвинувачений ОСОБА_4 винний у вчиненні злочину передбаченого ст.122 ч.1 КК України, оскільки він умисно вчинив середньої тяжкості тілесне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених ст.121 КК України, але такого, що спричинило тривалий розлад здоров`я. 
Обставиною, що пом"якшує покарання обвинуваченого суд визнає щире каяття, публічне вибачення перед потерпілим.
Обставин, що обтяжують покарання суд не знаходить.
Обираючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненного кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, посередньо характеризується за місцем проживання, на обліку в лікаря психіатра та нарколога не перебуває, є особою молодого віку, обставини справи, суд приходить до висновку про застосування до нього покарання у виді обмеження волі із звільненням від відбуття покарання з випробуванням, з встановленням іспитового строку, застосувавши ст..75 КК України .
Позов потерпілого до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди задоволити частково. Матеріальну шкоду, яку повністю визнав у суді обвинувачений- повністю. Стосовно відшкодування моральної шкоди, судом встановлено наступне.
Відповідно до ст. 23 Цивільного кодексу України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, приниженні честі чи гідності. Суд визначає розмір компенсації, керуючись розумністю та справедливістю, враховуєи глибину страждань потерпілого, який в суді не довів у чому саме полягають його моральні страждання, ступінь тяжкості вчинення кримінального правопорушення. Тому приходить до висновку, що слід стягнути з обвинуваченого 20 000 тисяч заподіяної моральної шкоди.
Керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України, суд,- 

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винним по ст.122 ч.1 КК України та призначити йому покарання у виді 2(двох) років обмеження волі.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбуття покарання із встановленням 1(одного) року іспитового строку, якщо він протягом цього строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
На підставі ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти цей орган про зміну місця проживання, навчання, роботи.
Позов потерпілого ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди задоволити частково.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 44 350 (сорок чотири тисячі триста пятдесят)грн.. матеріальної шкоди.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 20 000 (двадцять тисяч) моральної шкоди.
Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Сокальський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення. 
Головуючий:	ОСОБА_1