Єдиний унікальний номер 317/191/26
Номер провадження 2/317/483/2026

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 квітня 2026 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області у складі:
головуючого судді Громової І.Б.,
при секретарі судового засідання Шевченко В.С.,
за участю:
відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором,

ВСТАНОВИВ:
У січні 2026 року до Запорізького районного суду Запорізької області надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором.
Позовні вимоги мотивовано тим, що 02 вересня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено договір №75554325, відповідно до якого позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти, на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики.
Крім того, 02 вересня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду № 77554325 до договору позики № 77554325 від 02.09.2021.
Вказані договори були підписані ОСОБА_1 із використанням одноразового ідентифікатора, який було надіслано на електрону пошту відповідачки, відповідно до ЗУ «Про електронну комерцію».
22.02.2022 було укладено договір №22/02/2022 відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступило на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №75554325.
10.01.2023 було укладено договір №10-01/2023 відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» відступило на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №75554325.
Загальний розмір заборгованості за кредитним договором №77554325 від 02.09.2021, що підлягає стягненню з відповідача, становить - 15010,42 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту – 4999, 93 грн., заборгованість за нарахованими відсотками на дату відступлення вимоги – 10 009,67 грн., заборгованість за нарахованими відсотками згідно з кредитним договором (з моменту відступлення права вимоги) – 0, 00 грн., заборгованість за пенею та/або штрафами – 0, 00 грн., заборгованість за комісіями – 0, 00 грн., інфляційні збитки – 0, 00 грн., нараховані 3% річних – 0, 82 грн.
Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 21.01.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.
Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи представник позивача ТОВ «Коллект Центр» у судове засідання не з`явився, у позові просив розглянути справу за відсутності представника позивача.
Відповідачка у судовому засіданні повідомила, що не пам`ятає чи оформлювала кредит, заперечувала його, проте зазначила, що її ніхто не повідомляв про відступлення вимоги, а саме тому вона вважає вимоги позивача незаконними.
Окрім того відповідачка зазначила, що не змогла скористатися процесуальним правом на надання відзиву та не ознайомилась з документами.
Але суд зазначає, що відповідно до вимог ст.83 КПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.
Заява подана позивачем через систему «Електронний суд»
Згідно з вимогами законодавства позивачем було надіслано на адресу реєстрації відповідачки пакет документів з позовою заявою, оскільки відповідачка не зареєстрована в підсистемі «Електронний суд». Квитанцію, щодо направлення додано позивачем разом з документами позовної заяви до суду. (а.с.74).
Судом було відкрито провадження та здійснено виклик відповідачки до суду.
ОСОБА_1 отримала повідомлення про слухання справи та з`явилась до суду. 26.02.2026 року, завчасно, подала заяву до канцелярії щодо ознайомлення з матеріалами справи. 27.02.2026 року ОСОБА_1 зі справою ознайомилася, про що в заві присутня позначка. 04.03.2026 року в судове засідання відповідачка не з`явилась.
Суд відклав слухання справи, врахувавши клопотання ОСОБА_1 про відкладення для підготовки для надання відзиву.
Але відповідачка відзиву не надала, скориставшись своїми процесуальними правами на власний розсуд. Справу було призначено до розгляду на 24.04.2026 року на 14-45 год. 
Відповідачкою 23.04.2026 року 0 13-30 год було подано до канцелярії суду заяву про те, що вона не ознайомлена з матеріалами справи та вимагає надати їй їх у паперовому вигляді (носії). В судовому засіданні вимагала відкласти слухання справи, оскільки вона не готова до розгляду, не має відповідного фаху. 
Суд в задоволенні клопотання про відкладення відмовив, оскільки вбачав з боку відповідачки зловживання процесуальн6им правом. З матеріалами справи особа ознайомлена в суді, мала можливість робити з матеріалів копії, позов з додатками був їй надісланий позивачем в передбачений законом спосіб. Час для надання відзиву було вичерпано, а відзив не надано, а тому подальше відкладення розгляду справи, що є малозначною – є невиправданим. Відводів суду відповідачка не заявляла.
Дослідивши надані докази, вислухавши відповідачку, суд встановив наступне.
Згідно з приписами ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
За змістом ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Приписами ст. 628 ЦК України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 статті 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
За змістом ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
02 вересня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено договір позики №75554325. 
Пунктом 2.1 договору встановлено, що сума кредиту складає 4000, 00 грн.
Відповідно до п. 2.2 договору строк кредиту складає 30 днів, з кінцевим терміном повернення 02.10.2021.
Згідно п. 2.3 договору процентна ставка за користування коштами кредиту – 1,99 %.
За умовами п.1 договору кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника.
У розділі договору «Реквізити та підписи сторін» у графі «Клієнт» містяться персональні дані ОСОБА_1 , зокрема: РНОКПП, паспортні дані, зареєстроване місце проживання, а також підпис ОСОБА_1 .
Вказаний договір укладено дистанційно, в електронній формі, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції та підписано накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. 
Крім того, 02 вересня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду № 77554325 до договору позики № 77554325 від 02.09.2021, на підставі якої було позикодавцем було збільшено суму наданої позики з 4000, 00 грн. на 5 000 грн. за заявою позичальника.
Суд вважає, що позивачем надано документальне підтвердження про укладання договору, інше не доведено відповідачем.
Відповідно до ч. 1, 3 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.
Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
22.02.2022 було укладено договір №22/02/2022 відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступило на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №75554325.
10.01.2023 було укладено договір №10-01/2023 відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» відступило на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №75554325.
Згідно з актом прийому-передачі реєстру боржників в електронному вигляді, права вимоги за якими відступаються за договором № 10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.01.2023, Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» передало, а Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» прийняло реєстр боржників в електронному вигляді, права за якими відступаються. Загальна кількість боржників 207307.
Відповідно до реєстру боржників від 10.01.2023 до договору № 10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги ТОВ «Коллект Центр» набуло права грошової вимоги до боржників, у тому числі до відповідачки за договором №75554325 від 02.09.2021 в сумі 15010,42 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту – 4999, 93 грн., заборгованість за нарахованими відсотками на дату відступлення вимоги – 10 009,67 грн.
Згідно з приписами ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства.
Положеннями ч. 1 ст. 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Приписами ч. 1 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Вирішуючи питання щодо стягнення процентів за користування кредитом, суд виходить з наступного.
Згідно з договором № 77554325 від 02.09.2021 та додатковою угодою № 77554325 від 02.09.2021 до договору позики № 77554325 від 02.09.2021, сума виданого кредиту становить 5000, 00 грн., дата надання кредиту 02.09.2021, строк кредиту 30 днів, стандартна процентна ставка становить 1,99 % в день.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 квітня 2023 року у справі №910/4518/16 висловила таку правову позицію: «надання кредитодавцю можливості нарахування процентів відповідно до статті 1048 ЦК України поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту вочевидь порушить баланс інтересів сторін - на позичальника буде покладений обов`язок, який при цьому не кореспондується жодному праву кредитодавця. Отже, припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України. Велика Палата Верховного Суду підкреслює, що зазначене в цьому розділі постанови не означає, що боржник не повинен у повному обсязі виконувати свій обов`язок за кредитним договором. Боржник не звільняється від зобов`язань зі сплати нарахованих у межах строку кредитування, зокрема до пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, процентів за «користування кредитом». Установлений кредитним договором строк кредитування лише визначає часові межі, в яких проценти за «користування кредитом» можуть нараховуватись, не скасовуючи при цьому обов`язок боржника щодо їх сплати. Отже, якщо позичальник прострочив виконання зобов`язання з повернення кредиту та сплати процентів за «користування кредитом», сплив строку кредитування чи пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту не може бути підставою для невиконання такого зобов`язання. Зазначене також є підставою для відповідальності позичальника за порушення грошового зобов`язання.»
На підставі вищевикладеного, при визначенні розміру процентів, які підлягають стягненню на користь позивача, суд враховує, що нарахування процентів може здійснюватися в межах строку кредитування.
Як встановлено з матеріалів справи, строк кредитування за договором № 77554325 від 02.09.2021 та додатковою угодою № 77554325 від 02.09.2021 до договору позики № 77554325 від 02.09.2021 був погоджений сторонами та становив 30 днів, тобто до 02.10.2021 року.
Доказів того, що позичальник ініціював продовження строку користування кредитом та зміну дати повернення всієї суми кредиту, матеріали справи не містять.
Отже, розмір процентів відповідно до умов договору, який підлягає стягненню з відповідача, становить 2985, 00 грн., виходячи з розрахунку: 5000 грн. (тіло кредиту) х 1,99% (відсоткова ставка) х 30 днів (строк кредиту).
Нарахування та стягнення процентів за користування кредитом поза визначеним кредитним договором строком суперечить вимогам Цивільного кодексу України.
Отже, позивач відповідно до статті 1048 ЦК України має право стягнути заборгованість нарахованих та несплачених процентах за користування кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після закінчення строку його дії у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти.
Відтак, наданий позивачем розрахунок заборгованості не може вважатися належним доказом на підтвердження наявності заборгованості по відсоткам за договором про надання споживчого кредиту за договором № 77554325 від 02.09.2021 та додатковою угодою № 77554325 від 02.09.2021 до договору позики № 77554325 від 02.09.2021.
Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що за договором № 77554325 від 02.09.2021 та додатковою угодою № 77554325 від 02.09.2021 до договору позики № 77554325 від 02.09.2021 з відповідачки підлягає стягненню 7985, 00 грн., а саме: 5000, 00 грн. заборгованість за тілом кредиту та 2985,00 грн. нараховані проценти.
Частиною першою статті 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).
Згідно зі ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Таким чином, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню сума сплаченого судового збору за подання позовної заяви у розмірі 1288, 62 грн.
Вирішуючи питання про відшкодування на користь позивача витрат на професійну правову допомогу, суд виходить з наступного.
Згідно ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Частиною 3 ст. 137 ЦПК України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
На підтвердження надання правничої допомоги представником позивача суду надано копію договору про надання правової допомоги № 01-07/2024 від 01.07.2024, згідно якого правова допомога ТОВ «ФК «Коллект Центр» надавалась адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс».
Згідно з копією заявки н надання юридичної допомоги №3647 від 03.11.2025 адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» надано наступні послуги: надання усної консультації – 3000 грн., складання позовної заяви про стягнення заборгованості – 6000 грн.
Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Так, Верховний Суд у справах № 905/1795/18 та № 922/2685/19 неодноразово зауважував, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 листопада 2022 року в справі № 922/1964/21 також дійшла висновку, що учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права.
При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
У додатковій постанові Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі № 206/6537/19 (провадження № 61-5486св21) зазначено, що попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених частиною четвертою статті 137 ЦПК України.
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. Відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Аналогічні висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги, зроблені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16, додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, постанові Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі № 742/2585/19.
Таким чином, враховуючи предмет та складність справи, час, необхідний для вчинення дій і надання послуг, а також засад розумності, справедливості та співмірності, суд відмовляє у задоволенні вимоги про стягнення з відповідачки судових витрат на професійну правничу допомогу в сумі 9000 грн. у зв`язку з недоведеністю їх розміру.
Питання надання доказів підтверджується позицією Верховного Суду у справі № 922/2604/20, де вказано, що відсутність документального підтвердження надання правової допомоги (договору надання правової допомоги, детального опису виконаних доручень клієнта, акту прийому-передачі виконаних робіт, платіжних доручень на підтвердження фактично понесених витрат клієнтом тощо) є підставою для відмови у задоволенні заяви про розподіл судових витрат у зв`язку з недоведеністю їх наявності.
На підставі вищенаведеного, керуючись ст. 3, 12, 13, 19, 23, 76-83, 89, 141, 247, 258-259, 263-265, 280-284 ЦПК України,-

ВИРІШИВ:
Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (код ЄДРПОУ: 44276926, адреса місцезнаходження: 01133, м. Київ, вул. Мечнікова, буд. 3, офіс 306) до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості за договором – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» суму заборгованості за договором № 77554325 від 02.09.2021 та додатковою угодою № 77554325 від 02.09.2021 до договору позики № 77554325 від 02.09.2021 в розмірі 7985, 00 грн. (сім тисяч дев`ятсот вісімдесят п`ять гривень), з яких: заборгованість за тілом кредиту – 5000, 00 грн., заборгованість за нарахованими відсотками – 2985, 00 грн.
Стягнути з Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» судовий збір у розмірі 1288, 62 грн. (одна тисяча двісті вісімдесят вісім гривень 62 копійки).
В іншій частині позовних вимог – відмовити.
Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.Б. Громова