З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26.06.2026  	Справа №607/3954/26 Провадження №2/607/3510/2026	

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області 
в складі:
головуючого   Ромазана В.В.
з участю секретаря   Бойко О.В.
прокурора   Васильківської О.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом керівника Тернопільської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Національної служби здоров`я України, Тернопільської обласної ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивачів Комунальне некомерційне підприємство «Тернопільська обласна дитяча клінічна лікарня» до ОСОБА_1 про відшкодування витрат понесених закладом охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочину , - 

В С Т А Н О В И В :
І. Описова частина
1. Стислий зміст позовної заяви 
До Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області звернувся керівник Тернопільської окружної прокуратури, діючи в інтересах держави в особі Національної служби здоров`я України та Тернопільської міської ради, з позовом до  ОСОБА_1 (надалі ОСОБА_1 , Відповідач) про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину.
Позов мотивовано тим, що встановлено, що 08.02.2025 близько 14:15 год водій ОСОБА_1 керував технічно-справним автомобілем марки «Mitsubishi Lancer», р.н. НОМЕР_1 та знаходився в межах виїзду з двору будинку АДРЕСА_1 , маючи на меті виїхати на проїзну частину дороги вул. М.Кривоноса. Під час керування вказаним транспортним засобом ОСОБА_1 , маючи об`єктивну можливість завчасно виявити, що по тротуарі в напрямку виїзду з вказаного двору прямує велосипедист ОСОБА_2 , всупереч вимогам п.п. 10.1 ПДР України, перед початком руху не переконався, що це буде безпечним і не створить небезпеки іншим учасникам руху, а розпочав рух вперед та допустив наїзд правою передньою частиною автомобіля на малолітнього велосипедиста ОСОБА_2 , який рухався справа-наліво відносно руху автомобіля. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, малолітній ОСОБА_2 , отримав тілесні ушкодження, які у своєму клінічному перебігу супроводжуються тривалим (більше як 21 день) розладом здоров`я і за цією ознакою належать до ушкоджень середньої тяжкості. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області у справі № 607/5965/25 від 18 квітня 2025 року ОСОБА_1 звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України на підставі ст. 46 КК України, у зв`язку з примиренням винного з потерпілим. У зв`язку із отриманими травмами, потерпілий ОСОБА_2 перебував на стаціонарному лікуванні у КНП «Тернопільська обласна дитяча клінічна лікарня», що підтверджується довідкою № 1035-01/11, виданою даним закладом 04.11.2025 р., загальна вартість лікування якого у вказаному лікувальному закладі склала 10 782,25 гривень. Згідно з інформацією КНП «Тернопільська обласна дитяча клінічна лікарня» стаціонарне лікування ОСОБА_2 фінансувалось за рахунок Національної служби здоров`я України 9 486,30 гривень та за рахунок коштів обласного бюджету 1 295,95 гривень. Прокурор вказав, що невідшкодування витрат на лікування особи, потерпілої від злочину – ОСОБА_2 призводить до порушення інтересів держави у сфері дотримання прав і свобод людини і громадянина в галузі охорони здоров`я, забезпечення пов`язаних з ними державних гарантій, що є підставою для звернення прокурора до суду на захист державних інтересів, адже Національна служба здоров`я України та Тернопільська обласна рада, як органи уповноважені державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, не вжили заходів щодо стягнення вищевказаних витрат, що стало підставою для звернення прокурора до суду із вимогою про стягнення з ОСОБА_1 10 782,25 гривень на відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину.

2. Стислий зміст відзиву на позовну заяву та відповіді на відзив
Відповідач ОСОБА_1 не скористався своїм правом, передбаченим ст. 178 ЦПК України на подачу відзиву на позовну заяву.

3. Процесуальні дії та хронологія руху справи в суді
Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 лютого 2026 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.
Прокурор Тернопільської окружної прокуратури в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, з мотивів, викладених в позовній заяві та просить суд їх задовольнити. 
Представник Тернопільської обласної ради в судове засідання не з`явився та про причини неявки суд не повідомив, хоча про день та час розгляду справи повідомлявся вчасно та належним чином.
Представник Національної служби здоров`я України в судове засідання не з`явився, звернувся до суду із письмовою заявою в якій просить справу розглядати у його відсутності, позовні вимоги підтримують.
Представник Комунального некомерційного підприємства «Тернопільська обласна дитяча клінічна лікарня» Тернопільської обласної ради в судове засідання не з`явився, подавши клопотання у якому просить справу розглядати у відсутності їх представника, із позовними вимогами погоджуються. 
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання повторно не з`явився, з невідомих суду на те причин, хоча про день та час розгляду справи повідомлявся вчасно та належним чином. 
Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Таким чином, суд зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України.

ІІ. Мотивувальна частина
1. Фактичні обставини, встановлені судом
08.02.2025 близько 14:15 год. водій ОСОБА_1 керуючи технічно-справним автомобілем марки «Mitsubishi Lancer», р.н. НОМЕР_1 , маючи об`єктивну можливість завчасно виявити, що по тротуарі в напрямку виїзду із двору прямує велосипедист ОСОБА_2 , всупереч вимогам п.п. 10.1 ПДР України, перед початком руху не переконався, що це буде безпечним і не створить небезпеки іншим учасникам руху, а розпочав рух вперед та допустив наїзд правою передньою частиною зазначеного автомобіля на малолітнього велосипедиста ОСОБА_2 , який рухався справа-наліво відносно руху автомобіля. 
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, малолітній ОСОБА_2 , отримав тілесні ушкодження у вигляді перелому вестибулярної стінки алвеолярного відростка в ділянці 4-го верхнього лівого зуба та повний вивих (випадіння зуба з лунки) 3-4-го верхніх лівих зубів, «скальповано-рвана» рана ясен верхньої щелепи зліва, «скальповано-рвана» та «рвані» рани шкіри, червоної облямівки та слизової оболонки верхньої губи зліва із забиттям м`яких тканин, садно ділянки правого колінного суглобу, які у своєму клінічному перебігу супроводжуються тривалим (більше як 21 день) розладом здоров`я і за цією ознакою належать до ушкоджень середньої тяжкості. 
Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області, у справі № 607/5965/25 від 18 квітня 2025 року ОСОБА_1 звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України на підставі ст. 46 КК України, у зв`язку з примиренням винного з потерпілим. 
Згідно із ч. 6 ст. 82 ЦПК України, зокрема ухвала суду про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Той факт, що ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 квітня 2025 року, у справі № 607/5965/25, кримінальне провадження було закрито на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, не може бути визнаний, в даному випадку, як підстава для звільнення ОСОБА_1 від обов`язку відшкодувати заподіяну ним шкоду, оскільки це не є реабілітуючою підставою.
Судом встановлено, що вищевказані обставини стали наслідком перебування на стаціонарному лікуванні у Комунальному некомерційному підприємстві «Тернопільська обласна дитяча клінічна лікарня» Тернопільської обласної ради, що підтверджується довідкою №1035-01/11, виданою даним закладом 04 листопада 2025 року. 
Таким чином, між діями винної особи ОСОБА_1 та перебуванням потерпілого ОСОБА_2 на лікуванні є прямий причинний зв`язок.
Загальна вартість лікування ОСОБА_2 склала 10 782,25 гривень, з яких 9 486,30 гривень фінансувалось за рахунок державного бюджету, а 1 295,95 гривень - за рахунок обласного бюджету, що підтверджується довідкою №1034-01/02, виданою 04.11.2025 Комунальним некомерційним підприємством «Тернопільська обласна дитяча клінічна лікарня» Тернопільської обласної ради. 
Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань КНП «Тернопільська обласна дитяча клінічна лікарня» Тернопільської обласної ради за організаційно-правовою формою є комунальне підприємство, засновником (учасником) якої є Тернопільська обласна рада.
Статутом Комунального некомерційного підприємства «Тернопільська обласна дитяча клінічна лікарня» Тернопільської обласної ради, затвердженим рішенням Тернопільської обласної ради від 10.11.2021 №336 визначено, що підприємство є об`єктом комунальної власності Тернопільської обласної ради.
Власником, засновником та органом управління зазначеного некомерційного підприємства виступає Тернопільська обласна рада.
Отже, КНП «Тернопільська обласна дитяча клінічна лікарня» Тернопільської обласної ради відноситься до юридичних осіб комунальної власності, кошти, які виділяються на лікування хворих, частково надходять із обласного бюджету.
Національна служба здоров`я України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра охорони здоров`я, який реалізує державну політику у сфері державних фінансових гарантій медичного обслуговування населення.
Між Комунальним некомерційним підприємством «Тернопільська обласна дитяча клінічна лікарня» Тернопільської обласної ради та Національною службою здоров`я України було укладено Договір №1330-Е125-Р000 про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій, у відповідності до якого Комунальне некомерційне підприємство «Тернопільська обласна дитяча клінічна лікарня» Тернопільської обласної ради зобов`язалось надавати відповідні медичні послуги, а Національна служба здоров`я України, в свою чергу, зобов`язалась оплачувати такі послуги відповідно до встановленого тарифу та коригувальних коефіцієнтів.

2.Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права
Відповідно до ч. 1 ст.1206 ЦК України особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього кримінального правопорушення, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого.
Згідно із ч. 3 ст. 1206 ЦК України, якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, спільній власності територіальних громад, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету, за рахунок якого таке лікування фінансувалося. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, який за відповідні надані медичні послуги отримує кошти згідно з договором про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій, такі кошти зараховуються до Державного бюджету України.
Відповідно до п. 3, п. 4 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 16 липня 1993 року № 545, визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, як вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров`я або прокурора; у разі коли при ухваленні вироку сума коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, ще не була визначена і рішення про їх відшкодування не було прийнято, стягнення провадиться в порядку цивільного судочинства за позовом вказаних юридичних осіб; стягнені в установленому порядку кошти залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров`я, у якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховуються до відповідного бюджету або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоров`я.
Згідно із ст. 1 Закону України «Про прокуратуру» прокуратура України становить єдину систему, яка в порядку, передбаченому цим Законом, здійснює встановлені Конституцією України функції з метою захисту прав і свобод людини, загальних інтересів суспільства та держави.
Відповідно до ч. 1 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом.
За приписами ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» підставою представництва в суді інтересів держави є наявність порушень або загрози порушень інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.
Під поняттям «інтереси держави» розуміють закріплену Конституцією та законами України, міжнародними договорами та актами систему фундаментальних цінностей у найважливіших сферах життєдіяльності українського народу та суспільства (політичній, соціальній, економічній, науково-технічній, інформацій, військовій).
В основі «інтересів держави» є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо.
Рішенням Конституційного Суду України від 08.04.1999 № 3-рп/99 визначено, що оскільки «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах. Поняття «орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах», означає орган, на який державою покладено обов`язок щодо здійснення конкретної діяльності у відповідних правовідносинах, спрямованих на захист інтересів держави. Таким органом відповідно доКонституції Україниможе бути орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади.
Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств із часткою державної власності у статутному фонді. Проте держава може вбачати свої інтереси не тільки в їхній діяльності, але й у діяльності приватних підприємств, товариств.
З матеріалів справи вбачається, що предметом спору є відшкодування закладу охорони здоров`я, що перебуває у державній власності, витрат на лікування особи, що потерпіла від злочину.
Між сторонами по справі виник спір щодо недоотримання державним бюджетом коштів, витрачених державою на лікування особи, що в свою чергу зачіпає економічні інтереси держави.
Незважаючи на вищевикладене та всупереч своєму обов`язку Тернопільською обласною радою та Національною службою здоров`я України, станом на час подання прокурором позову, не вжито жодних заходів спрямованих на повернення коштів державі.
Також, судом прийнято до уваги, що 17.02.2026 Тернопільською окружною прокуратурою було повідомлено Тернопільську обласну раду та Національну службу здоров`я України про намір прокурора звернутися до суду з даним позовом, однак жодних дій, які б свідчили про належне реагування, Тернопільською обласною радою та Національною службою здоров`я України вчинено не було.
Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що втручання Тернопільської окружної прокуратури з метою відновлення порушених майнових прав держави, шляхом звернення до суду з відповідним позовом, є обґрунтованим та необхідним.
Згідно із ч. 1 та ч. 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).
Відповідно до ч. 1 і ч. 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Згідно із ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Відповідно до ч. 1 ч. 3 ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви, а відповідач - разом з поданням відзиву.
Суд, дослідивши письмові пояснення, викладені прокурором у позові, та оцінивши, відповідно до ст. 89 ЦПК України, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів, наявних в справі, у їх сукупності, враховуючи вищевикладене, прийшов до переконання в тому, що позов підлягає задоволенню.

ІІІ. Висновки суду за результатами розгляду позовної заяви
Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши докази, а також у їх сукупності, прийшов до висновку, що даний позов підлягає до задоволення шляхом стягнення з ОСОБА_1 в рахунок відшкодування витрат Комунального некомерційного підприємства «Тернопільська обласна дитяча клінічна лікарня» Тернопільської обласної ради на стаціонарне лікування особи, потерпілої від злочину ОСОБА_2 , в сумі 10 782,25 гривень, з яких: 9 486,30 гривень підлягає стягненню на користь Державного бюджету України та 1 295,95 гривень - на користь обласного бюджету Тернопільської обласної ради.
Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Тому, із відповідача слід стягнути в користь держави судовий збір в розмірі 1 331,20 грн.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81, 89, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд,-
У Х В А Л И В :
Позов керівника Тернопільської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Національної служби здоров`я України, Тернопільської обласної ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивачів Комунальне некомерційне підприємство «Тернопільська обласна дитяча клінічна лікарня» до ОСОБА_1 про відшкодування витрат понесених закладом охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочину, задовольнити.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь держави в особі Національної служби здоров`я України кошти, витрачені на лікування потерпілого від злочину ОСОБА_2 в сумі 9 486 (дев`ять тисяч чотириста вісімдесят шість) грн. 30 коп., які перерахувати в дохід державного бюджету на рахунок: UA97899998031308115000026011, код ЄРПОУ 37003783, отримувач ГУК у м. Києві, банк отримувача: Казначейство України, код класифікації доходів 24060300.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь держави в особі Тернопільської обласної ради кошти, витрачені на лікування потерпілого від злочину ОСОБА_2 в сумі 1295 (одна тисяча двісті дев`яносто п`ять) гривні 95 коп. в дохід Тернопільського обласного бюджету на рахунок: UA268999980314000535000019001, отримувач коштів: ГУК у Тернопільській області, код ЄДРПОУ 37977599, банк отримувач: казначейство України, код класифікації доходів до бюджету 21080500 «Інші надходження», призначення платежу – відшкодування витрат за стаціонарне лікування потерпілого від злочину.
Стягнути із ОСОБА_1 в користь держави судовий збір в розмірі 1 331 (одна тисяча триста тридцять одну) грн. 20 коп.
Рішення може бути переглянуте Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Рішення суду може бути оскаржене до Тернопільського апеляційного суду Тернопільської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.
Повний текст судового рішення складено 01.07.2026.

Дані про учасників справи:
Тернопільська окружна прокуратура (46001, м.Тернопіль, бульвар Шевченка, 7, ЄДРПОУ 0291009825)
Позивачі: Національна служба здоров`я України (проспект С.Бандери, 19, м.Київ, 04073, ЄДРПОУ 42032422)
Тернопільська обласна рада (вул.Грушевського, 8, м.Тернопіль, 46001, ЄДРПОУ 24630220)
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивачів Комунальне некомерційне підприємство «Тернопільська обласна дитяча клінічна лікарня» (вул.Сахарова, 2, м.Тернопіль, ЄДРПОУ 02001305)
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 , зареєстрований за адресою АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Головуючий суддя	В. В. Ромазан