ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

21 травня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 340/1214/24	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Дурасової Ю.В. (доповідач),
суддів: Божко Л.А., Лукманової О.М., 
розглянувши в порядку письмового провадження в м.Дніпрі апеляційну скаргу Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 
на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 30.10.2025 року (головуючий суддя Притули К.М.)
у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до відповідача Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) за участю третьої особи яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Південне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про стягнення частини середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 звернулась 29.02.2024 до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом до відповідача Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, просила суд
- визнати неправомірними дії Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) щодо невиплати ОСОБА_1 частини середнього заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі 106 099,20 гривень;
- стягнути з Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на користь ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 ) частину середнього заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі 106 099,20 гривень.
Позовні вимоги мотивовані тим, що в неї виникло право на стягнення частини середнього заробітку за час вимушеного прогулу у сумі 106 099,20 гривень, як різниці між нарахованим та виплаченим розміром середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 27.12.2019 по 19.05.2021: у сумі 605 355,54 гривень відповідно до рішення суду у справі №340/588/20, і тим доходом, який я могла б реально одержати, якби суб`єкти владних повноважень не порушили мого права на отримання надбавки за інтенсивність у листопаді 2019 року, що мала би бути врахована при обрахунку середнього заробітку відповідно до Порядку №100: у сумі 711 454,74 гривень. Оскільки відповідач не провів остаточні розрахунки: не забезпечив виплату належного їй розміру середнього заробітку за час вимушеного прогулу, тому вона звернутися до суду за захистом прав, гарантованих статтею 43 Конституції України, та просить суд поновити її майнові права.
Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 30.10.2025 позов – задоволено.
Визнано неправомірними дії Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) щодо невиплати ОСОБА_1 частини середнього заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі 106 099,20 гривень.
Стягнуто з Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на користь ОСОБА_1 частину середнього заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі 106 099,20 гри.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову. Вказує, що спірні правовідносини, які розглядаються у справі № 340/1214/24 вже вирішені судом у справах № 340/588/20 (визнання протиправним та скасування наказу «Про звільнення», поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу) та № 340/6684/21 (про визнання протиправним та скасування наказу в частині зменшення розміру надбавки за інтенсивність праці за листопад - грудень 2019 року і стягнення коштів). Відповідач вважає, що позивач звертається з новим адміністративним позовом у справі № 340/1214/24, який зводиться до перерахунку вже визначеного розміру середнього заробітку за час вимушеного прогулу в справі № 340/588/20. Також, відповідач вказує на те, що враховуючи прямий зв`язок справи №340/1214/24 зі справами: № 340/588/20 (про поновлення ОСОБА_1 ) та № 340/6684/21 (визначення надбавки за інтенсивність праці ОСОБА_1 ), дату оприлюднення судового рішення в останній справі 30.03.2023, з якої Позивачу вже було відомо остаточний розмір середньоденної заробітної плати за час вимушеного прогулу, можна зробити висновок що саме з 30.03.2023 починається відлік строку для звернення до Суду з даним позовом, який подано ОСОБА_1 лише 29.02.2024, тобто з порушенням строку звернення.
Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. 
Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 03.04.2026 витребувано у позивача чіткого зазначення періоду, за який позивач просить визнати протиправними дії відповідача та стягнути частину середнього заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі 106 099,20 гривень та довідку про середньоденний заробіток за цей період вимушеного прогулу.
Вказаною ухвалою зобов`язано позивача надати витребувані докази (та письмові пояснення за необхідності) на адресу Третього апеляційного адміністративного суду до 21.05.2026 року. 
Станом на 21.05.2026 року будь-яких доказів чи пояснень позивачем на виконання Ухвали Третього апеляційного адміністративного суду від 03.04.2026 – не надано.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає про наступне. 
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , перебувала в трудових відносинах з Головним територіальним управлінням юстиції у Кіровоградській області, далі – ГТУЮ у Кіровоградській області та працювала на посаді першого заступника начальника.
Наказом Міністерства юстиції України «Про звільнення» №4168/к від 23.12.2019, позивачку звільнено із займаної посади. Вважаючи даний заказ неправомірний ОСОБА_1 оскаржила його до суду.
Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 01.10.2020 у справі №340/588/20 відмовлено у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 19.05.2021 у справі №340/588/20 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. 
Визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства юстиції України «Про звільнення» №4168/к від 23.12.2019. 
Поновлено ОСОБА_1 на посаді рівнозначної категорії і кваліфікації Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) з 27.12.2019. 
Стягнуто з Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 27.12.2019 по 19.05.2021 в сумі 605 355,54 грн, що визначений без утримання податків й інших обов`язкових платежів.
Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 09.12.2021 касаційні скарги Міністерства юстиції України, Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) задоволено частково. 
Змінено резолютивну частину постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 19.05.2021 у справі №340/588/20, виклавши абзац шостий у такій редакції: 
«Стягнути з Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 27.12.2019 по 19.05.2021 в розмірі 589 978,06 грн, що визначений без утримання податків й інших обов`язкових платежів». 
В іншій частині постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 19.05.2021 залишено без змін.
Також, ОСОБА_1 в судовому порядку оскаржено наказ ГТУЮ у Кіровоградській області №691/27 від 27.11.2019 в частині зменшення розміру надбавки за інтенсивність праці за листопад – грудень 2019 року.
Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 22.03.2023 рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 06.10.2022 у справі №340/6684/21 скасовано та прийнято нову постанову. 
Позовні вимоги ОСОБА_1 – задоволено частково. 
Визнано протиправним та скасовано наказ ГТУЮ у Кіровоградській області №691/27 від 27.11.2019 в частині зменшення розміру надбавки за інтенсивність праці за листопад – грудень 2019 року ОСОБА_1 , як першому заступнику начальника ГТУЮ у Кіровоградській області. 
Зобов`язано Південно-Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), як правонаступника ГТУЮ у Кіровоградській області, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоплачену надбавку за інтенсивність праці за листопад – грудень 2019 року в розмірі 250 відсотків до посадового окладу, з урахуванням виплаченої суми. В іншій частині позову – відмовлено.
Листом від 28.07.2023 за вих. №30763/14.5-16 Південно-Східним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції (м. Дніпро) повідомлено, що на виконання рішення суду ОСОБА_1 донараховано недоплачену надбавку за інтенсивність праці за листопад та грудень 2019 року в розмірі 250 відсотків до посадового окладу з урахуванням раніше виплаченої суми надбавки.
08.08.2023 ОСОБА_1 , отримала перерахування коштів у сумі 20790,90 грн на виконання рішення суду в справі №340/6684/21.
Отже, рішеннями у справах №340/588/20 та №340/6684/21 підтверджено неправомірність дій щодо невиплати ОСОБА_1 частини надбавки за інтенсивність праці за листопад і грудень 2019 року, що підтверджена постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 22.02.2023 у справі №340/6684/21 при цьому рішення у справі №340/6684/21 винесено після розгляду справи №340/588/20.
Після ухвалення рішення суду про поновлення позивачку на відповідній посаді, їй нараховано та виплачено надбавку за інтенсивність праці за листопад 2019 року, місяць, що передував звільненню, і заробітна плата за який мала б бути врахована під час розрахунку середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
Верховний Суд у постанові від 09.12.2021 у справі №340/588/20 вказав, що середній заробіток за час вимушеного прогулу позивачки складає 589 978,06 грн, з яких: 
з 27.12.2019 по 24.01.2020 – 29 016,9 грн (18 робочих днів х 1612,05 грн); 
з 25.01.2020 по 11.12.2020 – 390 083,86 грн (222 робочих днів х 1612,05 х 1,09 грн); 
з 12.12.2020 по 19.05.2021 – 170 877,3 грн (106 робочих днів х 1612,05 грн).
Позивач вважає, що з урахуванням незаконності зменшення розміру надбавки за інтенсивність праці, середній заробіток за час вимушеного прогулу у справі №340/588/20, який підлягав стягненню з Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) на користь позивача мав становити 711 454,74 грн:
- з 27.12.2019 по 24.01.2020 – 34 991,46 грн (18 роб. дні х 1 943,97 грн);
- з 25.01.2020 по 11.12.2020 – 470 402,46 грн (222 роб. дні х 2 118,93 грн);
- з 12.12.2020 по 19.05.2021 – 206 060,82 грн (106 робочих днів х 1 943,97 грн).
Позивач зазначає, що з фактичних обставин справи №340/588/20 вбачається, що в якості середнього заробітку за час вимушеного прогулу позивачу виплачено – 605 355,54 грн, тобто різниця, недоотримана частина середнього заробітку, становить – 106 099,20 грн.
Суд першої інстанції зазначив, що належний захист прав ОСОБА_1 має бути здійснено шляхом врахування обставин незаконної невиплати надбавки за інтенсивність праці, підтверджених правовим висновком Третього апеляційного адміністративного суду у справі №340/6684/21 та подальшим відшкодуванням недоотриманої частини середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 27.12.2019 по 19.05.2021. 
Для відновлення своїх прав позивач звернулась до Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) та Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) із обґрунтованою заявою щодо відшкодування ОСОБА_1 у добровільному порядку частини середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі 106 099,20 гривень.
29.01.2024 засобами електронного зв`язку позивач отримала відповідь №6344/14.5-16 від 29.01.2024 Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), до якої долучено копію відповіді Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 06.12.2023 №51285/14.5-25, де зазначено, що у міжрегіонального управління відсутні правові підстави для виплати частини середнього заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі 106 099,20 гривень.
Позивач вважає протиправними дії Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) щодо невиплати ОСОБА_1 частини середнього заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі 106 099,20 гривень;
Суд першої інстанції позов задовольнив.
Досліджуючи правильність прийняття судом першої інстанції рішення, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне дослідити ряд норм законодавства, що регулюють дані правовідносини та обставини справи. 
Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Отже, суб`єкти владних повноважень (до яких відноситься відповідач) мають діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Таким чином межі дій відповідача чітко визначені Конституцією та законами України.
Відповідач щодо даного позову посилається на те, що спірні правовідносини, які розглядаються у справі № 340/1214/24 вже вирішені судом у справі № 340/588/20 та на стадії виконання судового рішення були завершені у зв`язку з фактичним виконанням цього рішення та посилається на те, що дані позовні заяви являються тотожними.
Колегія суддів апеляційної інстанції бере до ув,аги, що позивач в позові просила:
- визнати неправомірними дії Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) щодо невиплати ОСОБА_1 частини середнього заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі 106 099,20 гривень;
- стягнути з Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на користь ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 ) частину середнього заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі 106 099,20 гривень.
При цьому, позивачем не зазначено, за який саме період позивач просить стягнути з відповідача частину середнього заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі 106 099,20 гривень.
Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 03.04.2026 витребувано у позивача чіткого зазначення періоду, за який позивач просить визнати протиправними дії відповідача та стягнути частину середнього заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі 106099,20 гривень та довідку про середньоденний заробіток за цей період вимушеного прогулу, зобов`язано позивача надати витребувані докази (та письмові пояснення за необхідності) на адресу Третього апеляційного адміністративного суду до 21.05.2026 року. 
Станом на 21.05.2026 року будь-яких доказів чи пояснень позивачем на виконання Ухвали Третього апеляційного адміністративного суду від 03.04.2026 – не надано.
Отже, оскільки позивачем не надано будь-які докази та пояснення щодо періоду, за який позивач просить визнати протиправними дії відповідача та стягнути частину середнього заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі 106 099,20 гривень, то суд апеляційної інстанції позбавлений можливості встановити такий.
При цьому, рішення суду не може формуватися на припущеннях.
Водночас, суд діє в межах позовних вимог (ч.2 ст.9, 308 КАСУ).
Слід зазначити, що суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Натомість, суд не може без зазначення позивачем чіткого періоду (за який позивач вважає, що порушені його права) надати оцінку таким правовідносинам та встановити чи були порушені права позивача.
Згідно позовної заяви, окрім посилань на обставини публічно-правового спору, який розглядався в межах справи №340/588/20, в якості підстав звернення до суду із цим позовом ОСОБА_1 зазначала про незаконне зменшення їй надбавки за інтенсивність праці за два місяці до звільнення з посади, що було предметом розгляду у справі №340/6684/21. 
Позивач указує, що рішенням у справі №340/588/20 підтверджене її незаконне звільнення, а у справі №340/6684/21 - незаконна невиплата заробітної плати в частині надбавки за інтенсивність праці за листопад 2019 року.
Позивач зазначає, що остання обставина не могла була бути врахована під час обчислення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах справи №340/588/20.
У зв`язку з цим, як зазначає ОСОБА_2 , вона звернулася до Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) та Південного міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Одеса) із відповідною заявою щодо відшкодування у добровільному порядку частини середнього заробітку за час вимушеного прогулу, на що отримала відмову.
Отже, в площині цього публічно-правового спору існує, окрім іншого, відмова Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), правомірність якої встановлюється, поряд із іншими обставинами, з урахуванням ознак тотожності підстав та предмету спору у справах №340/588/20, №340/6684/21 та даної справи №340/1214/24.
Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що підставами позову у справі №340/588/20 були обставини незаконності звільнення позивача з посади першого заступника начальника ГТУЮ у Кіровоградській області у зв`язку з реорганізацією органу державної влади на підставі відповідного наказу Міністерства юстиції України, не пропонування іншої вакантної посади державної служби.
Натомість предметом позову у справі що розглядається (№340/1214/24) є визнання неправомірними дій Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) щодо невиплати ОСОБА_1 частини середнього заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі 106 099,20 гривень.
При цьому позивач зазначає, що незаконність дій відповідача щодо зменшення надбавки за інтенсивність праці ОСОБА_1 у листопаді 2019 року підтверджена висновком суду (№340/6684/21), що наданий після розгляду справи №340/588/20 про поновлення.
Суд апеляційної інстанції не може надати оцінку доводам відповідача в частині того, що позивач звертається з новим адміністративним позовом у справі № 340/1214/24, який зводиться до перерахунку вже визначеного розміру середнього заробітку за час вимушеного прогулу в справі № 340/588/20, оскільки позивача у справі № 340/1214/24 не зазначає в позові та не надано (на витребування судом апеляційної інстанції) будь-які докази та пояснення щодо періоду, за який позивач просить визнати протиправними дії відповідача та стягнути частину середнього заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі 106 099,20 гривень.
Суть позовних вимог ОСОБА_1 зводиться до стягнення з Південно-Східного міжрегіонального управління Міністретсва юстиції (м. Дніпро) частини середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
Однак, не зазначення позивачем відповідного періоду (за який вважає, що порушенім її права), є перешкодою для задоволення позову.
Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що рішенням по справи №340/588/20 підтверджено незаконне звільнення 26.12.2019 ОСОБА_1 з посади першого заступника начальника ГТУЮ у Кіровоградській області. Неправомірність дій щодо невиплати (зменшення) частини заробітної плати (надбавки за інтенсивність праці за листопад і грудень 2019 року) першого заступника начальника ГТУЮ у Кіровоградській області ОСОБА_1 підтверджена остаточною постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 22.03.2023 у справі №340/6684/21. 
Рішення суду №340/6684/21, яким підтверджено протиправність дій суб`єктів владних повноважень щодо зменшення розміру заробітної плати ОСОБА_1 , ухвалено після винесення рішення суду у справі №340/588/20 про поновлення на займаній посаді.
Суд першої інстанції зазначив, що з фактичних обставин справи №340/588/20 вбачається, що середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 в розрахунку на 1 робочий день становить 1612,05 грн, хоча з урахування незаконної невиплати надбавки за інтенсивність праці така сума мала бути 1943,97 грн.
Суд першої інстанції також зазначив, що вказана обставина підтверджується довідкою Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 18.09.2023 №347/145 . 
Так, відповідно до довідки Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 18.09.2023 №347/145 розмір заробітної плати ОСОБА_1 за жовтень 2019 року – 41 404,32 грн, за листопад 2019 року (з урахуванням рішення №340/6684/21) – 34 410,47 грн. Кількість робочих днів у жовтні 2019 року – 22, у листопаді 2019 року – 17. 
З урахуванням цього, середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 в розрахунку на 1 робочий день становить 1 943,97 грн.
Суд першої інстанції дійшов висновку, що невиплата частини заробітної плати (надбавки за інтенсивність праці за листопад 2019 року) призвела до незаконного зменшення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах справи №340/588/20.
Однак, в позовних вимогах у справі у справі № 340/1214/24 позивач просить стягнути частину середнього заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі 106 099,20 гривень (не зазначає періоду за який порушено її права щодо частини середнього заробітку за час вимушеного прогулу та не просить про захист її прав щодо розміру надбавки за інтенсивність праці за листопад 2019 року).
Водночас, суд не може ухвалювати рішення ґрунтуючись на припущеннях.
Аналіз вказаних обставин справи дає підстави для висновку, що суд першої інстанції не в повному обсязі дослідив обставини справи, що призвело до помилкового висновку про задоволення позову.
Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції не погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову.
Вищезазначене є мотивом для врахування судом апеляційної інстанції аргументів, викладених в апеляційній скарзі, оскільки аргументи відповідача та нормами законодавства, що регулює дані правовідносини спростовують доводи, що викладені позивачем. 
Доводи апеляційної скарги спростовують правове обґрунтування, покладене в основу рішення суду першої інстанції, тому можуть бути підставою для його скасування.
Керуючись 241-245, 250, 311, 317, 321, 322, 327, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції – задовольнити.
Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 30.10.2025 року – скасувати. Прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та в силу ст. 328 КАС України постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів згідно ст. 329 КАС України з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Головуючий - суддя Ю. В. Дурасова 

суддя Л.А. Божко 

суддя О.М. Лукманова