УХВАЛА

10 червня 2026 року 
м. Київ

справа № 757/28710/24-ц

провадження № 61-6123ск26

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Лідовця Р. А. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Луспеника Д. Д.,

розглянув касаційну скаргу Головного управління Національної поліції у місті Києві на рішення Печерського районного суду м. Києва від 10 березня 2025 року та постанову Київського апеляційного суду від 05 березня 2026 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Держави України в особі Головного управління Національної поліції у місті Києві, Київської міської прокуратури, третя особа - Державна казначейська служба України, про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконним рішенням і діями органів досудового слідства, прокуратури,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Держави України в особі Головного управління Національної поліції у місті Києві, Київської міської прокуратури, третя особа - Державна казначейська служба України, про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконним рішенням і діями органів досудового слідства, прокуратури.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва 10 березня 2025 року позов ОСОБА_1 до Держави України в особі Головного управління Національної поліції у місті Києві, Київської міської прокуратури, третя особа - Державна казначейська служба України, про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконним рішенням і діями органів досудового слідства, прокуратури задоволено частково.
Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 800 000, 00 грн.

Додатковим рішенням Печерського районного суду м. Києва від 05 травня 2025 року заяву представника позивача про ухвалення додаткового рішення задоволено частково.
Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 24 600 грн.

Постановою Київського апеляційного суду від 05 березня 2026 року апеляційну скаргу Київської міської прокуратури залишено без задоволення.
Рішення Печерського районного суду м. Києва 10 березня 2025 року залишено без змін.
Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції у місті Києві задоволено.
Додаткове рішення Печерського районного суду м. Києва від 05 травня 2025 року скасовано та ухвалено нове судове рішення про залишення без задоволення заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі № 757/28710/24-ц.

У травні 2026 року до Касаційного цивільного суду надійшла касаційна скарга Головного управління Національної поліції у місті Києві на рішення Печерського районного суду м. Києва від 10 березня 2025 року та постанову Київського апеляційного суду від 05 березня 2026 року з пропуском строку на касаційне оскарження, оскільки сформована у системі «Електронний суд» 05 травня 2026 року. 

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Ухвалою Верховного Суду від 19 травня 2026 року касаційну скаргу було залишено без руху для усунення недоліків. У наданий суддею строк заявник подав матеріали на усунення недоліків.

Заявник просить поновити строк на касаційне оскарження з посиланням на те, що отримав оскаржувану постанову у електронному кабінеті 07 квітня 2026 року, про що надає відповідні докази. 

Згідно із частиною першою та другою статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Відповідно до пункту 8 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено, у тому числі, дата отримання копії судового рішення суду апеляційної інстанції, що оскаржується.

Пунктом 2 частини четвертої статті 392 ЦПК України передбачено, що до касаційної скарги додаються, зокрема, докази, що підтверджують дату отримання копії оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції, - за наявності.

Отже, строк на касаційне оскарження пропущено з поважних причин, тому його можливо поновити.

У касаційній скарзі заявник, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення Печерського районного суду м. Києва від 10 березня 2025 року та постанову Київського апеляційного суду від 05 березня 2026 року змінити в частині визначення розміру відшкодування моральної шкоди, яке підлягає стягненню з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 , зменшивши його до 552 000 грн.

Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України.

Відповідно до абзаців першого, другого пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав). 

Згідно із частиною восьмою статті 394 ЦПК України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу.

Підставою касаційного оскарження зазначених судових рішень заявник вказує неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм права без урахування висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду від 27 липня 2023 року квітня у справі № 568/499/16, від 08 квітня 2026 року у справі № 758/6242/24, 
що передбачено пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України.

Касаційна скарга подана у передбачений статтею 390 ЦПК України строк
та з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України, зокрема, касаційна скарга містить підставу касаційного оскарження, передбачену пунктом 1 частини другої 
статті 389 ЦПК України.

Ураховуючи наведене, касаційне провадження у цій справі слід відкрити.

Цивільну справу № 757/28710/24-ц витребувано ухвалою Верховного Суду 
від 19 травня 2026 року за касаційною скаргою Київської міської прокуратури на рішення Печерського районного суду м. Києва від 10 березня 2025 року та постанову Київського апеляційного суду від 05 березня 2026 року.

У касаційній скарзі заявник порушує питання про зупинення виконання рішення Печерського районного суду м. Києва від 10 березня 2025 року та постанови Київського апеляційного суду від 05 березня 2026 року до закінчення касаційного провадження, яке обґрунтоване тим, що ухвалюючи оскаржувані рішення, суди проігнорували відповідну практику та у подальшому із державного бюджету буде стягнуто завищену суму, чим буде завдано шкоди інтересам держави.

Відповідно до частини восьмої статті 394 ЦПК України за наявності клопотання особи, яка подала касаційну скаргу, суд у разі необхідності вирішує питання про зупинення виконання рішення (ухвали) суду або зупинення його дії.

Законодавець не обмежив дискреційні повноваження судів щодо підстав для зупинення виконання оскарженого рішення суду або його дії (якщо рішення не передбачає примусового виконання). Водночас, Верховний Суд виходить з того, що особливістю таких ухвал суду касаційної інстанції є те, що вони приймаються лише на стадіях виконання судового рішення, тобто, після ухвалення судового рішення у справі, що набрало законної сили. Оскільки однією з основних засад судочинства в Україні є обов`язковість судового рішення (пункт 9 частини першої статті 129 Конституції України), свобода судового розсуду у такому випадку не є необмеженою. Суд має право вчинити відповідні дії, але лише у виняткових випадках, зокрема, як-що кінцеве рішення невідворотне та його негайне виконання може завдати значної шкоди. При цьому, сторона, проти якої ухвалено судове рішення у справі, має обґрунтувати свою заяву належним чином. Сама по собі незгода учасника судового процесу із мотивами ухваленого у справі судового рішення не є достатньою підставою для зупинення його виконання та дії, оскільки правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права суд касаційної інстанції перевіряє, переглядаючи по суті у касаційному порядку судові рішення.

Пунктом 11 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 червня 2012 року № 10 «Про судову практику розгляду цивільних справ у касаційному порядку» визначено, що клопотання про зупинення виконання судового рішення має бути мотивованим, містити підстави для зупинення виконання судового рішення, підтверджені певними доказами (наприклад, у разі відкриття виконавчого провадження з примусового виконання рішення суду має бути додано завірену копію такої постанови). Вирішуючи питання про зупинення виконання судового рішення, суд касаційної інстанції враховує необхідність у цьому, зокрема у разі ймовірності утруднення повторного розгляду справи внаслідок можливого скасування судового рішення, забезпечення збалансованості інтересів сторін, запобігання порушенню прав осіб, які брали участь у справі, та осіб, які не брали участі у справі, але рішенням суду вирішено питання про їх права, свободи чи обов`язки.

Отже, клопотання про зупинення виконання судових рішень має бути мотивованим та містити підстави для зупинення виконання судового рішення, підтверджені належними доказами. У клопотанні заявник повинен навести обґрунтування його вимог та довести, що захист його прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для відновлення порушених прав необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, або буде неможливим повернення виконання судового рішення у разі, якщо воно буде скасовано.

Перевіривши доводи, наведені у клопотанні, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відмову у його задоволенні, оскільки припущення заявника судом до уваги не беруться, у разі задоволення касаційної скарги інтереси заявника захищені механізмом повороту виконання судового рішення. У заяві не доведено, що виконавцем вчиняються конкретні дії з виконання судового рішення, що поворот виконання судового рішення буде утруднений або неможливий.

Ураховуючи наведене, а також те, що оскарження судового рішення у касаційному порядку не є безумовною підставою для зупинення його виконання судом касаційної інстанції, у задоволенні клопотання слід відмовити.

Керуючись статтями 389, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Клопотання Головного управління Національної поліції у місті Києві про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення задовольнити.

Поновити Головному управлінню Національної поліції у місті Києві строк на касаційне оскарження судового рішення.

Відкрити касаційне провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Держави України в особі Головного управління Національної поліції у місті Києві, Київської міської прокуратури, третя особа - Державна казначейська служба України, про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконним рішенням і діями органів досудового слідства, прокуратури, 
за касаційною скаргою Головного управління Національної поліції у місті Києві
на рішення Печерського районного суду м. Києва від 10 березня 2025 року та постанову Київського апеляційного суду від 05 березня 2026 року.

Надіслати учасникам справи копію касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк до 10 липня 2026 року. 

У задоволенні клопотання Головного управління Національної поліції у місті Києві про зупинення виконання рішення Печерського районного суду м. Києва 
від 10 березня 2025 року та постанови Київського апеляційного суду від 05 березня 2026 року відмовити.

Роз`яснити учасникам справи, які відповідно до частини шостої статті 14 ЦПК України зобов`язані зареєструвати електронний кабінет, але не зареєстрували його, що вони мають обов`язок зареєструвати свій електронний кабінет та можливість ознайомитися із копією касаційної скарги та доданих документів, що подані у цій справі, виключно через Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему або її окрему підсистему (модуль), що забезпечує обмін документами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: Р. А. Лідовець

І. Ю. Гулейков

Д. Д. Луспеник