УХВАЛА
Іменем України

18 червня 2026 року 
м. Київ

справа №990/3/26
адміністративне провадження № П/990/3/26 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Чиркіна С.М.,
суддів: Бевзенка В.М., Кравчука В.М., Рибачука А.І., Стародуба О.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження клопотання Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про закриття провадження у справі № 990/3/26 за позовною заявою ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про визнання протиправним та скасування рішення,

У С Т А Н О В И В:
06.01.2026 на адресу Верховного Суду як суду першої інстанції надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України (далі - ВККС, Комісія), у якій позивач просить визнати протиправним та скасувати рішення ВККС від 03.12.2025 про визнання судді Голосіївського районного суду міста Києва ОСОБА_1 таким, що не відповідає займаній посаді, та внесення подання до Вищої ради правосуддя (далі - ВРП) про звільнення судді Голосіївського районного суду міста Києва ОСОБА_1 з посади.
Ухвалою Верховного Суду від 08.01.2026 відкрито провадження в адміністративній справі.
16.01.2026 від ВККС надійшло клопотання про закриття провадження у справі, мотивоване тим, що рішення Комісії від 03.12.2025 № 108/ко-25, яким ОСОБА_1 визнано таким, що не відповідає займаній посаді та внесено подання до ВРП про звільнення судді Голосіївського районного суду міста Києва ОСОБА_1 із займаної посади, не є остаточним у кар`єрі судді і за своєю правовою природою має рекомендаційний та проміжний характер, оскільки Комісія з огляду на свій законодавчо визначений статус та надані законом повноваження не вирішує питання щодо подальшого виконання суддею професійних обов`язків, так як вирішення такого питання належить відповідно до Конституції України виключно до повноважень ВРП.
Отже, зважаючи на статус і повноваження ВККС та ВРП у процедурі кваліфікаційного оцінювання, передбачене частиною першою статті 88 Закону України від 02.06.2016 № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» (далі - Закон № 1402-VIII) оскарження рішення Комісії щодо кваліфікаційного оцінювання судді можливе лише після того, як таке рішення буде розглянуте ВРП. У протилежному випадку дублюються функції щодо його перегляду Верховним Судом та ВРП, що є неприпустимим.
Станом на час звернення позивача до суду з позовом до Комісії про визнання протиправним та скасування рішення ВККС від 03.12.2025 № 108/ко-25 ВРП не прийнято рішення за відповідною рекомендацією Комісії, разом з яким могло бути оскаржене зазначене рішення ВККС.
З огляду на викладене просить закрити провадження у справі.
Позивач правом на подання відзиву на подане ВККС клопотання про закриття провадження у справі не скористався.
Вирішуючи заяву ВККС про закриття провадження у справі, Суд виходить з такого.
Відповідно до частини четвертої статті 22 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) Верховному Суду як суду першої інстанції підсудні справи, зокрема, щодо оскарження актів, дій чи бездіяльності ВРП, ВККС.
Особливості провадження у справах щодо оскарження актів, дій чи бездіяльності ВРП, ВККС визначено статтею 266 КАС України.
З урахуванням предмету спору та його правового регулювання, колегія суддів зазначає таке. 
З набранням чинності 30.09.2016 Законом України від 02.06.2016 № 1401-VІІІ «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)» (далі - Закон № 1401-VІІІ) та Законом України № 1402-VІІІ в Україні розпочалася судова реформа, яка передбачає, серед іншого, й підвищення вимог та професійних стандартів для суддівського корпусу.
Частинами першою та третьою статті 92 Закону № 1402-VІІІ визначено, що ВККС є державним органом суддівського врядування, який на постійній основі діє у системі правосуддя України. Порядок роботи Комісії визначається цим Законом.
Відповідно до частини першої статті 88 Закону № 1402-VIII ВККС ухвалює мотивоване рішення про підтвердження або не підтвердження здатності судді (кандидата на посаду судді) здійснювати правосуддя у відповідному суді.
Якщо Громадська рада доброчесності у своєму висновку встановила, що суддя (кандидат на посаду судді) не відповідає критеріям професійної етики та доброчесності, ВККС може ухвалити вмотивоване рішення про підтвердження здатності такого судді (кандидата на посаду судді) здійснювати правосуддя у відповідному суді лише у разі, якщо таке рішення підтримане двома третинами голосів призначених членів Комісії, але не менше ніж дев`ятьма голосами.
Суддя (кандидат на посаду судді), який не згодний із рішенням ВККС щодо його кваліфікаційного оцінювання, може оскаржити це рішення в порядку, передбаченому КАС України (частина друга статті 88 Закону № 1402-VIII).
За приписами частини третьої статті 88 Закону № 1402-VIII рішення ВККС, ухвалене за результатами проведення кваліфікаційного оцінювання, може бути оскаржене та скасоване виключно з таких підстав:
1) склад членів ВККС, який провів кваліфікаційне оцінювання, не мав повноважень його проводити;
2) рішення не підписано будь-ким із складу членів ВККС, який провів кваліфікаційне оцінювання;
3) суддя (кандидат на посаду судді) не був належним чином повідомлений про проведення кваліфікаційного оцінювання - якщо було ухвалено рішення про не підтвердження здатності судді (кандидата на посаду судді) здійснювати правосуддя у відповідному суді з підстав неявки для проходження кваліфікаційного оцінювання;
4) рішення не містить посилання на визначені законом підстави його ухвалення або мотивів, з яких Комісія дійшла відповідних висновків.
При застосуванні норм статті 88 Закону № 1402-VIII колегія суддів враховує висновки Великої Палати Верховного Суду, сформовані при оцінці подібних правовідносин в пунктах 52-54 постанови від 20.02.2025 у справі № 990/62/24, у яких зокрема зазначено таке:
« 52. Отже, Велика Палата Верховного Суду змушена констатувати той факт, що коли межі ініційованого оскарження рішення ВККС про визнання судді таким, що не відповідає займаній посаді, не торкаються питання надання оцінки мотивам ухваленого рішення, то ВРП позбавлена повноважень надавати оцінку таким підставам.
53. Аналіз наведених правових норм крізь призму сталої практики Верховного Суду щодо оскарження рішень ВККС, ухвалених за результатами проведення кваліфікаційного оцінювання, з урахуванням меж оскарження відповідного рішення, що є предметом розгляду в цій справі, дає підстави для висновку про можливість здійснення судового контролю щодо рішень ВККС за результатами проведення кваліфікаційного оцінювання в частині перевірки цих рішень на наявність наведених в законі процесуальних порушень, перевірка яких не входить до повноважень ВРП.
54. Іншими словами, ВРП уповноважена оцінювати обґрунтованість рішення ВККС з відповідною рекомендацією для прийняття на її основі свого кінцевого рішення, однак не перевіряє дотримання ВККС процедури прийняття рішень. Отже, учасник кваліфікаційного оцінювання може оскаржити такі порушення в судовому порядку».
Отже, судовий контроль за рішеннями ВККС, ухваленими за результатами проведення кваліфікаційного оцінювання, можливий лише за умови оскарження останніх з мотивів порушення Комісією процедури їх прийняття.
Колегія суддів зазначає, що відповідно до частини другої статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.
У позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування (частина перша статті 160 КАС України).
Судом встановлено, що підставами позову ОСОБА_1 зазначає хибність або невмотивованість висновків Комісії щодо певних обставин, які вплинули на результат прийнятого ВККС рішення від 03.12.2025. 
Проте в позовній заяві не зазначені підстави та обставини щодо порушення Комісією процедури прийняття рішення від 03.12.2025, що за сталою практикою Великої Палати Верховного Суду унеможливлює оскарження в судовому порядку до його оцінки Вищою радою правосуддя. 
Колегія суддів враховує, що у постанові від 12.03.2026 у справі № 990/365/24 Велика Палата Верховного Суду підтримала подібні висновки, сформовані в постанові від 11.07.2024 у справі № 990/51/24 та від 20.02.2025 у справі № 990/62/24 та наголосила, що рішення ВККС за результатами проведення кваліфікаційного оцінювання судді може бути оскаржено лише у зв`язку з наявністю наведених у законі процедурних порушень, перевірка яких не входить до повноважень ВРП, адже у такому разі правила частини восьмої статті 101 Закону № 1402-VIII не діють, оскільки в таких умовах виправити ці порушення та захистити права судді може лише суд, уповноважений законом на розгляд відповідної категорії адміністративних справ. У цій ситуації рішення Комісії, яке за своєю юридичною природою є актом індивідуальної дії, може бути оскаржене на підставі статті 55 Конституції України, статей 5 та 19 КАС України та статті 6 Конвенції.
Отже, за такого обраного позивачем способу захисту та правового регулювання спірних правовідносин, відсутність доводів позивача про процедурні порушення під час проведення кваліфікаційного оцінювання свідчить про відсутність підстав оскарження рішення Комісії окремо від остаточного рішення ВРП, ухваленого за відповідною рекомендацією ВККС.
Відповідно до статті 238 КАС України суд закриває провадження у справі, зокрема, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.
Керуючись статтями 238, 248, 256, 266 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:
Клопотання Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про закриття провадження у справі № 990/3/26 за позовною заявою ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про визнання протиправним та скасування рішення задовольнити.
Закрити провадження у справі № 990/3/26 за позовною заявою ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про визнання протиправним та скасування рішення.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після набрання законної сили рішенням Великої Палати Верховного Суду за результатами апеляційного перегляду.
Ухвала може бути оскаржена до Великої Палати Верховного Суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення її повного тексту.

Суддя-доповідач: С.М. Чиркін

Судді: В.М. Бевзенко

В.М. Кравчук

А.І. Рибачук

О.П. Стародуб