РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

м. Вінниця
28 квітня 2026 р.  Справа № 120/14017/25

Суддя Вінницького окружного адміністративного суду Альчук М.П., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.
Позовні вимоги обґрунтовано протиправністю дій відповідача щодо відмови у звільненні з військової служби на підставі підпункту "г" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу". Так, зауважує, що ним надано увесь необхідний пакет документів, що підтверджує його право на звільнення з військової служби, з огляду на те, що його брат загинули під час безпосередньої участі у антитерористичній операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, а також під час забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії проти України під час дії воєнного стану.
Позивачем разом із матеріалами позовної заяви подано клопотання про забезпечення позову.
Ухвалою суду від 07.10.2025 року у задоволенні цієї заяви відмовлено.
Відповідач своїм правом на подання відзиву не скористався.
Ознайомившись з матеріалами справи, судом встановлено такі обставини.
Позивач проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 .
27.06.2025 року під час виконання бойового завдання в районі населеного пункту Мала Корчаківка Сумського р-ну Сумської обл. загинув неповнорідний брат позивача - солдат ОСОБА_2 . Вказане підтверджується сповіщенням сім`ї № 5097 від 01.07.2025 року.
У зв`язку із вказаним, позивачем через додаток "Армія+" було подано рапорт про звільнення з військової служби у запас на підставі підпункту "г" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу".
У зв`язку із відсутністю відомостей про розгляд вказаного рапорту, представником позивача було адресовано адвокатський запит.
Так, листом від 27.08.2025 року представнику позивача повідомлено про відсутність підстав для звільнення з військової служби, з огляду на відсутність документу, що підтверджує факт загибелі його брата під час забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії проти України під час дії воєнного стану.
Не погоджуючись із вказаним, позивач звернувся за захистом свої прав до суду.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, позивач керується таким.
Згідно зі статтею 1 Указу Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ, із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб в Україні введено воєнний стан, який діє до теперішнього часу.
Статтею 1 Закону України від 21.10.1993 року № 3543-XII "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" визначено, що особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Статтею 1 Закону України від 06.12.1991 року № 1932-XII "Про оборону України" передбачено, що воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
Згідно з частиною 1 статті 2 Закону України від 25.03.1992 року № 2232-XII "Про військовий обов`язок і військову службу" військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Статтею 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" визначені підстави для звільнення з військової служби.
Так, відповідно до абзацу 16 пункту 3 частини 12 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" під час дії воєнного стану військовослужбовці звільняються з військової служби якщо їхні близькі родичі (чоловік, дружина, син, донька, батько, мати або рідний (повнорідний, неповнорідний) брат чи сестра) загинули або пропали безвісти під час безпосередньої участі у антитерористичній операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, а також під час забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії проти України під час дії воєнного стану.
Пунктами 12.1, 12.11 розділу XII Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України № 170 від 10.04.2009 року, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 19.05.2009 року за № 438/16454 (далі -Інструкції № 170), передбачено, що звільнення військовослужбовців з військової служби (крім військовослужбовців строкової військової служби) здійснюється посадовими особами, визначеними пунктом 225 Положення.
До керівників органів військового управління Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту, які в особливий період мають право звільнення військовослужбовців з військової служби, належать посадові особи, які під час особливого періоду мають право призначення на посади осіб офіцерського складу.
Перелік документів, що подаються з Поданням до звільнення військовослужбовця з військової служби, зазначено у додатку 19 до Інструкції.
Відповідно до пункту 14.10 розділу XIV цієї Інструкції звільнення з військової служби через сімейні обставини або інші поважні причини здійснюється за наявності оригіналів документів, що підтверджують таку підставу звільнення.
Документи на звільнення військовослужбовців направляються безпосередньо до посадових осіб, які мають право їх звільнення з військової служби. Наказ по особовому складу про звільнення цих військовослужбовців повинен бути виданий і доведений до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем взяття громадянина на військовий облік та до військової частини за місцем проходження військової служби в строки, що забезпечуватимуть вчасне здавання справ і посад і розрахунок військовослужбовців, а також виконання строків звільнення, визначених Президентом України.
Згідно з підпунктом 30 пункту 5 додатку 19 Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України 10.04.2009 № 170, якщо їхні близькі родичі (чоловік, дружина, син, донька, батько, мати або рідний (повнорідний, неповнорідний) брат чи сестра) загинули або пропали безвісти під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, а також під час забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії проти України під час дії воєнного стану:
документи, що підтверджують родинні зв`язки;
копія посвідчення члена сім`ї загиблого (померлого) Захисника чи Захисниці або копія посвідчення члена сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни, в якому проставляється відмітка про норму Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", на підставі якої особі надано статус або витяг із Єдиного державного реєстру ветеранів війни, копія свідоцтва про смерть особи, документи, які підтверджують факт загибелі (смерті) під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, а також під час забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії проти України під час воєнного стану або копія рішення суду про оголошення особи померлою у порядку, визначеному Цивільним кодексом України;
витяг із Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин або рішення суду про визнання особи безвісно відсутньою чи померлою у порядку, визначеному Цивільним кодексом України;
Повертаючись до обставин у цій справі, суд встановив, що позивач подав рапорт через застосунок "Армія+" долучивши до нього, зокрема, довідку військової частини НОМЕР_2 від 04.09.2024 року № 20039 про безпосередню участь брата ОСОБА_2 у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи в Лиманській ТГр Краматорського району Донецької області, Юнаківській сільській громаді Сумського району Сумської області, а також сповіщення сім`ї № 5097 від 01.07.2025 року ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Так, пунктом 233 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом президента України №1153/2008 від 10.12.2008 передбачено, що військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються: підстави звільнення з військової служби; думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю; районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.
Подання рапорту "по команді" означає направлення його в порядку підпорядкування прямому командиру, який після розгляду та задоволення передає далі своєму безпосередньому командиру з відміткою про власне клопотання з відповідного питання. І так далі до командира військової частини або іншої посадової особи, що наділена правом вирішувати питання по суті. Лише у разі неприйняття, не розгляду чи незадоволення рапорту, він подається непрямому, старшому командиру із поясненням причин такої подачі. І так до посадової особи, яка наділена правом звільнення підлеглого військовослужбовця зі служби чи скасування рішень попередніх командирів.
Згідно з пунктом 225 Положення, звільнення військовослужбовців із військової служби здійснюється під час дії особливого періоду (з моменту оголошення мобілізації - протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації) - на підставах, передбачених частиною третьою, пунктом 2 частини четвертої, пунктом 3 частини п`ятої та пунктом 3 частини шостої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" у військових званнях до підполковника (капітана 2 рангу) включно за всіма підставами - командирами корпусів та командувачами військ оперативних командувань і посадовими особами, які відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України прирівняні до них.
Згідно з абзацом тринадцятим п. 14.10 Розділу ХІV Інструкції № 170 документи на звільнення військовослужбовців направляються безпосередньо до посадових осіб, які мають право їх звільнення з військової служби. Наказ по особовому складу про звільнення цих військовослужбовців повинен бути виданий і доведений до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем взяття громадянина на військовий облік та до військової частини за місцем проходження військової служби в строки, що забезпечуватимуть вчасне здавання справ і посад і розрахунок військовослужбовців, а також виконання строків звільнення, визначених Президентом України.
Згідно з пунктом 117 Дисциплінарного статуту ЗСУ, пропозиція, заява чи скарга вважаються вирішеними, якщо розглянуто всі порушені в них питання, вжито необхідних заходів або надано вичерпні відповіді. Відмова у вирішенні питань, викладених у пропозиції, заяві чи скарзі, доводиться до відома військовослужбовців, які їх подали, у письмовій формі з посиланням на акти законодавства із зазначенням причин відмови та роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.
Тобто, право військовослужбовця на реалізацію свого права зазначеному у рапорті, так і права на інформацію - кореспондує з обов`язком відреагувати на рапорт.
З системного аналізу вказаних норм права слідує, що наслідком написання рапорту військовослужбовця про звільнення з військової служби є наказ по особовому складу про звільнення з військової служби чи відмова у задоволенні рапорту.
При цьому, що в умовах дії воєнного стану немає заборон на розгляд рапорту про звільнення з військової служби.
Порядок організації роботи з рапортами військовослужбовців у системі Міністерства оборони України затверджений наказом Міністерства оборони України 06 серпня 2024 року №531, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 07.08.2024 року за №1214/42559 (далі - Порядок №531).
Так, згідно з пунктом 2 розділу І Порядку з питань, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби, а також особистих питань військовослужбовець звертається з рапортом до безпосереднього командира (начальника), а у разі якщо він не може вирішити порушені у рапорті питання,- до наступного прямого командира (начальника).
Відповідно до пункту 1 розділу ІІ Порядку рапорти подаються в усній та письмовій (паперовій або електронній) формах. Військовослужбовець має право усно рапортувати за допомогою технічних засобів комунікації.
Особливості подання та розгляду рапортів в електронній формі врегульовані приписами розділу IV Порядку № 531.
Зокрема, рапорт в електронній формі створюється та подається за допомогою засобів СЕДО, Державного вебпорталу електронних публічних послуг у сфері національної безпеки і оборони "Армія+" (включаючи його складові частини) (далі - Державний вебпортал) та інших інформаційно-комунікаційних систем, які введені в експлуатацію в системі Міноборони України.
Кожен користувач Державного вебпорталу має свій унікальний код - ID-номер. Кожен командир зобов`язаний довести до підлеглого особового складу свій власний ID-номер та ID-номер СЕДО підрозділу.
Військовослужбовець створює рапорт на Державному вебпорталі за допомогою зразків рапортів, які доступні на ньому, заповнивши всі необхідні текстові поля, зазначивши тему та суть свого клопотання.
Для направлення на погодження рапорту на Державному вебпорталі військовослужбовець має ввести ID-номер свого безпосереднього командира (начальника) або у випадках, передбачених цим розділом, ввести ID-номер прямого командира (начальника) та підписати його.
Підписання та погодження електронного рапорту на Державному вебпорталі здійснюється шляхом накладення кваліфікованого електронного підпису (у тому числі "Дія.Підпис") та/або удосконаленого електронного підпису військовослужбовцем, відповідними командирами (начальниками), та/або засобами Державного вебпорталу, що підтверджується накладенням кваліфікованої електронної печатки технічного адміністратора Державного вебпорталу.
Створення та подання на погодження електронного рапорту може здійснюватися засобами Державного вебпорталу, що підтверджується накладенням кваліфікованої електронної печатки технічного адміністратора Державного вебпорталу, за умови здійснення електронної ідентифікації, яка дає змогу однозначно встановити особу військовослужбовця, що звертається із відповідним електронним рапортом.
Підписання та погодження електронного рапорту в СЕДО здійснюється шляхом накладення кваліфікованого електронного підпису.
Безпосередній командир (начальник) надає відповідь на електронний рапорт військовослужбовця шляхом погодження або непогодження рапорту із зазначенням правового обґрунтування та пропозицій і накладенням свого кваліфікованого електронного підпису та/або удосконаленого електронного підпису, та/або з використанням засобів Державного вебпорталу, що підтверджується накладенням кваліфікованої електронної печатки технічного адміністратора Державного вебпорталу.
Після погодження рапорту безпосередній командир (начальник) повинен відправити електронний рапорт військовослужбовця на погодження до свого безпосереднього командира (начальника), ввівши його ID-номер, а той, у свою чергу, до наступного прямого командира (начальника), ввівши його ID-номер, і так до командира (начальника), який має право приймати рішення по суті рапорту військовослужбовця.
Погодження рапорту в електронній формі безпосереднім та всіма наступними прямими командирами (начальниками) відображається на резолюції до рапорту (додаток 1), на який накладається електронна печатка адміністратора Державного вебпорталу. Даний документ надходить до СЕДО підрозділу разом з файлом рапорту.
Під час надходження електронного рапорту служба діловодства здійснює перевірку рапорту на предмет його погодження всіма відповідними командирами (начальниками) військовослужбовця, які мали б розглянути цей рапорт.
Якщо рапорт погоджено всіма відповідними командирами (начальниками) військовослужбовця, які мали б розглянути цей рапорт, служба діловодства здійснює реєстрацію рапорту в журналі реєстрації рапортів шляхом присвоєння реєстраційного індексу, що формується системою СЕДО.
Розгляд рапорту командиром (начальником), який має право приймати рішення по суті рапорту, в електронній формі здійснюється шляхом оформлення електронної резолюції про погодження або непогодження рапорту в СЕДО з накладанням кваліфікованого електронного підпису.
Електронний рапорт, створений засобами Державного вебпорталу, може бути відкликаний військовослужбовцем, який його створив, але виключно з моменту реєстрації рапорту в СЕДО.
Розгляд рапортів, поданих в електронній формі, здійснюється у строки, передбачені пунктом 9 розділу III цього Порядку, встановлених для паперових рапортів.
Водночас, матеріали справи не містять доказів розгляду рапорту позивача із прийняттям відповідного рішення в електронній формі.
Натомість, відповідачем лише листом-відповіддю військової частини НОМЕР_1 на запит адвоката позивача повідомлено про відсутність підстав на задоволення рапорту, з огляду на те, що сповіщення не є належним та достатнім документом, що підтверджує факт загибелі брата під час забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії проти України.
Щодо суті цієї відмови, суд зауважує таке.
Відповідно до пункту 6 розділу VI Про затвердження Інструкції з організації обліку особового складу в системі Міністерства оборони України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 15.09.2022 року № 280.
Сповіщення військової частини на померлого (загиблого), захопленого у полон або заручником, а також інтернованого у нейтральних державах або зниклого безвісти військовослужбовця, крім військовослужбовців розвідувального органу Міноборони (додаток 20) (далі - сповіщення командира військової частини), є документом, що містить відомості щодо смерті (загибелі) військовослужбовця, у тому числі під час перебування на лікуванні у закладі охорони здоров`я або при прямуванні до нього, на шляху прямування у складі команди або в результаті загибелі корабля (судна), на якому здійснювалося перевезення особового складу у складі команди, захоплення у полон або заручником, а також інтернування у нейтральних державах або зникнення безвісти.
Сповіщення командира військової частини містить такі відомості:
про військовослужбовця (посада, військове звання, прізвище, власне ім`я, по батькові (за наявності) і дата народження);
контактні дані підрозділу військової частини для налагодження комунікації з членами сім`ї військовослужбовця;
щодо загиблих (померлих) також зазначаються:
місце, дата смерті (загибелі);
причина смерті (загибелі) та її зв`язок із виконанням обов`язків військової служби, захистом Батьківщини;
характеристика вірності військовослужбовця Військовій присязі на вірність Українському народу;
щодо захоплених у полон або заручником, інтернованих у нейтральних державах або зниклих безвісти також зазначаються:
місце, дата і обставини захоплення у полон або заручником, інтернування у нейтральних державах або зникнення безвісти;
інформація про здійснення чи нездійснення відбору біологічного матеріалу у військовослужбовця.
Сповіщення командира військової частини надсилається до відповідного ТЦК та СП за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) сім`ї (близьких родичів) військовослужбовця (якщо адреса задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) сім`ї (близьких родичів) невідома або він не мав сім`ї (близьких родичів),- до ТЦК та СП за місцем призову (прийняття) на військову службу чи адреси останнього задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) військовослужбовця) після видання наказу командира військової частини з основної діяльності про обставини смерті (загибелі), захоплення у полон або заручником, інтернування у нейтральних державах або зникнення безвісти військовослужбовця, зразок якого наведено у додатку 21 до цієї Інструкції, в якому зазначаються такі відомості:
про військовослужбовця (військове звання, прізвище, ім`я, по батькові (за наявності), посада, дата народження);
підстава видання наказу (рапорт, повідомлення, доповідна записка);
про наявність у військовослужбовця статусу учасника бойових дій;
про підрозділ військової частини для налагодження комунікації з членами сім`ї та способи зв`язку з ним;
про наявність/відсутність особистих речей військовослужбовця, зазначення осіб, яким будуть повернуті речі, та посадової особи військової частини, відповідальної за їх повернення;
щодо загиблих (померлих), крім того, зазначаються:
місце, дата смерті (загибелі);
причина смерті (загибелі) та її зв`язок з проходженням військової служби, виконанням обов`язків військової служби, захистом Батьківщини;
характеристика вірності військовослужбовця Військовій присязі на вірність Українському народу;
інформація про наявність або відсутність особистого розпорядження військовослужбовця, складеного на випадок своєї загибелі (смерті), про виплату одноразової грошової допомоги особі (особам) за його вибором та про ТЦК та СП, до якого військовою частиною надіслано оригінал особистого розпорядження;
інформація про відсутність чи наявність обставин, що свідчать про те, що смерть (загибель) військовослужбовця не пов`язана із вчиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи самогубства;
для захоплених у полон або заручником, інтернованих в нейтральних державах або зниклих безвісти військовослужбовців, крім того, зазначаються:
місце, дата, обставини захоплення у полон або заручником, інтернування в нейтральних державах або зникнення безвісти;
особистий номер з ідентифікаційного жетону або документів персонального обліку військовослужбовця;
фото- та/або відеоматеріали місця зникнення (за наявності);
вид, дата і час останнього зв`язку з військовослужбовцем;
інформація про вжиття заходів до евакуації або неможливість їх вжиття;
інформація про здійснення чи нездійснення відбору біологічного матеріалу військовослужбовця;
інформація про наявність свідків (очевидців) обставин захоплення у полон або заручником, зникнення безвісти;
інформація про наявність або відсутність у військовій частині особистого розпорядження військовослужбовця, складеного на випадок захоплення його в полон або заручником, інтернування в нейтральних державах або зникнення безвісти, про виплату належного грошового забезпечення особі (особам) за його вибором та про ТЦК та СП, до якого військовою частиною надіслано його оригінал;
інформація про підрозділ та посадових осіб військової частини щодо звернення до правоохоронних органів для оголошення особи в розшук.
Сповіщення командира військової частини оформлюється та підписується командиром і начальником штабу військової частини та засвідчується гербовою печаткою.
Сповіщення командира військової частини складається у двох примірниках.
Перший примірник надсилається до відповідного ТЦК та СП за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) сім`ї (близьких родичів) військовослужбовця (якщо адреса задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) сім`ї (близьких родичів) невідома або він не мав сім`ї (близьких родичів),- до ТЦК та СП за місцем призову (прийняття) на військову службу чи адресою останнього задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) військовослужбовця) протягом доби після отримання достовірної інформації про його смерть (загибель), захоплення у полон або заручником, а також інтернування у нейтральних державах або зникнення безвісти.
Надсилати сповіщення командира військової частини безпосередньо сім`ї (близьким родичам) військовослужбовця або повідомляти їх про подію, що сталася з військовослужбовцем, забороняється.
Другий примірник сповіщення командира військової частини зберігається у діловодстві військової частини.
Сповіщення командирів військових частин підшиваються та зберігаються в окремих справах відповідних ТЦК та СП.
Тобто суд зауважує, що сповіщення є документом, що містить що відомості щодо обставин смерті (загибелі) військовослужбовця, зокрема причин смерті (загибелі) та її зв`язок з проходженням військової служби, виконанням обов`язків військової служби, захистом Батьківщини.
Так, надане позивачем сповіщення свідчить про те, що неповнорідний брат позивача загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 під час виконання бойового завдання в районі населеного пункту Мала Корчаківка Сумського району Сумської області.
Суд зауважує, що оперативне (бойове) завдання - завдання, поставлене вищим командувачем (командиром) об`єднанню, з`єднанню, військовій частині або підрозділу для досягнення визначеної мети в операції (бою) до встановленого терміну, визначається у залежності від складу і стану угруповання противника, замислу операції (бою), складу і бойових можливостей об`єднання, з`єднання військової частини (підрозділу), характеру місцевості та інших умов обстановки
Відповідно до пункту 4 розділу XXXIV Порядку № 260 підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях, виконанні бойового (спеціального) завдання або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії (далі - бойові дії або заходи), у період здійснення зазначених дій або заходів здійснюється на підставі таких документів: бойовий наказ (бойове розпорядження); журнал бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад); рапорт (донесення) командира підрозділу (групи), корабля (судна), катера про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях або заходах, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.
Вирішальним критерієм для віднесення діяльності військовослужбовця до безпосередньої участі у бойових діях чи заходах із забезпечення національної безпеки і оборони є встановлення факту виконання ним бойових (спеціальних) завдань у межах районів ведення воєнних (бойових) дій, визначених рішеннями Головнокомандувача Збройних Сил України.
У цьому контексті суд звертає увагу на постанову Кабінету Міністрів України від 06.12.2022 року № 1364 "Деякі питання формування переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих рф" (далі - постанова КМУ № 1364), якою встановлено механізм формування єдиного переліку таких територій. Відповідно до зазначеної постанови перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або які є тимчасово окупованими, затверджується Міністерством з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України за погодженням з Міністерством оборони України на підставі пропозицій відповідних військових адміністрацій; у ньому визначаються дати початку та завершення бойових дій або тимчасової окупації, а сам перелік підлягає регулярному оновленню.
Так, згідно вказаного переліку населений пункт Мала Корчаківка, що відносить до Юнаківська сільська громада є територією на якій ведуться бойові дії з 25.05.2022 року.
Суд зауважує, що вказане сповіщення створене уповноваженими особами військової частини у списках якої перебував позивач на підставі наявних документів.
Відомостей щодо недостовірності інформації у вказаному сповіщенні матеріали справи не містять.
Відтак, суд зауважує, що у контексті наведеного вказане сповіщення є достатнім та достовірним документом, що підтверджує загибель неповнорідного брата позивача під час забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії проти України під час дії воєнного стану.
Окрім того, відповідач не позбавлений можливості перевірки відповідних обставин у випадку наявності сумніву.
Разом з тим, підсумовуючи вказане, суд зауважує, що відповідачем допущено протиправну бездіяльність щодо нездійснення розгляду рапорту позивача у передбаченому законом способом.
Водночас надання відповіді на запит адвоката із вказівкою на надання неповного переліку документів свідчить про надмірний формалізм та не надання дійсної оцінки обставинам подачі відповідного рапорту.
Враховуючи викладене та з огляду наявності дискреційних повноважень за результати розгляду рапорту, суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача розглянути рапорт позивача з урахуванням висновків суду.
Відтак, адміністративний позов підлягає частковому задоволенню.
Підстави для розподілу судових витрат відсутні. 
Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не розгляду рапорту ОСОБА_1 про звільнення на підставі підпункту "г" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу", поданого через застосунок "Армія+".
Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 розглянути рапорт ОСОБА_1 про звільнення на підставі підпункту "г" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу", поданий через застосунок "Армія+", з урахуванням висновків суду відображених в мотивувальній частині цього рішення.
В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.
Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення (ухвалу) суду або якщо розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 

Суддя Альчук Максим Петрович