ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 620/9238/25 Суддя (судді) першої інстанції: Наталія БАРГАМІНА

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 червня 2026 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Оксененка О.М.,
суддів: Черпака Ю.К.,
Штульман І.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2025 року у справі за адміністративним позовом Головного управління ДПС у Чернігівській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу, -

В С Т А Н О В И В :

Головне управління Державної податкової служби у Чернігівській області звернулось до Чернігівського окружного адміністративного суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило: стягнути в дохід бюджету з фізичної особи ОСОБА_1 , кошти у сумі 223417,92 грн. (двісті двадцять три тисячі чотириста сімнадцять гривень 92 копійки) для погашення податкового боргу з орендної плати з фізичних осіб.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідач є платником податків і зобов`язаний сплачувати належні суми податків і зборів у встановлені законодавством терміни, однак всупереч вимогам Податкового кодексу України відповідач має податковий борг в загальному розмірі 223417,92 грн. 
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2025 року адміністративний позов задоволено.
Стягнуто в дохід бюджету з фізичної особи ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 кошти у сумі 223417,92 грн. (двісті двадцять три тисячі чотириста сімнадцять гривень 92 копійки) гривень для погашення податкового боргу з орендної плати з фізичних осіб.
В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення та прийняти рішення, яким у задоволенні позовних вимог - відмовити у повному обсязі.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що податкові повідомлення-рішення, були прийняті ще у 2020 2021 роках, тому строк звернення до суду сплив у 2023- 2024 роках, втім позов подано лише у жовтні 2025 року. 
Вказані обставини свідчать про очевидний пропуск строку давності, який не може бути поновлений без доведених поважних причин.
До того ж, скаржник звертає увагу на те, що частина кореспонденції, якою нібито надсилалися податкові повідомлення повернулася податковому органу «за закінченням строку зберігання», що виключає можливість вважати такі документи належно врученими платнику податків у розумінні статті 42 Податкового кодексу України.
У відзиві на апеляційну скаргу позивачем зазначено про те, що з 18.03.2020 року по 31.07.2023 року перебіг строків було зупинено в силу прямої дії закону та з 01.08.2023 року їх перебіг продовжено з урахування часу, що минув, до його зупинення.
Оскільки податкові повідомлення-рішення скеровано відповідачу з дотриманням вимог ст.ст. 42, 58 ПК України (рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення), а податкові повідомлення-рішення за 2020 та 2021 роки повернулись контролюючому органу з відміткою «за закінченням терміну зберігання», а ППР за 2022-2024 роки отримані відповідачем особисто (05.04.2023, 20.06.2023, 10.03.2024 відповідно), тому наявні підстави для стягнення податкового боргу.
У запереченнях на відзив відповідачем звернуто увагу на те, що 23 серпня 2024 року Ніжинською міською радою як орендодавцем було направлено відповідачу претензію щодо наявності заборгованості з орендної плати, та того ж дня відповідачем здійснено повне погашення зазначеної заборгованості, що свідчить про обгрунтованість апеляційної скарги.
Згідно п.3 частини першої ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) також у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.
Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач має борг в сумі 223417,92 грн з орендної плати з фізичних осіб за 2020-2024 роки, що виник на підставі несплати податкового зобов`язання, визначеного податковими повідомленнями-рішеннями від 27.03.2020 № 0031255105 в розмірі штрафу 8582,35 грн (залишок сплати 7610,65) грн, № 5217868-5105-2513 від 12.05.2020 за 2020 рік в сумі 10 284,08 грн, № 5217867- 5105-2513 від 12.05.2020 за 2020 рік в сумі 9868,56 грн, № 5217863-5105-2513 від 12.05.2020 за 2020 рік в сумі 9972,44 грн, № 5217864-5105-2513 від 12.05.2020 за 2020 рік в сумі 4986,22 грн, № 3213528-2404-2513 від 23.04.2021 за 2021 рік в сумі 4986,22 грн, № 3213527-2404-2513 від 23.04.2021 за 2021 рік в сумі 9972,44 грн, № 3213530-2404-2513 від 23.04.2021 за 2021 рік в сумі 10 284,08 грн, № 3213529-2404-2513 від 23.04.2021 за 2021 рік в сумі 9868,56 грн, № 212262- 2408-2513 від 29.09.2022 за 2022 рік в сумі 10 855,42 грн, № 212263-2408-2513 від 29.09.2022 за 2022 рік в сумі 11 312,49 грн, № 212260-2408-2513 від 29.09.2022 за 2022 рік в сумі 10 969,69 грн, № 212261-2408-2513 від 29.09.2022 за 2022 рік в сумі 5484,84 грн, № 11630-2408-2513 від 13.06.2023 за 2023 рік в сумі 13 009,37 грн, № 11631-2408-2513 від 13.06.2023 за 2023 рік в сумі 6307,57 грн, № 11632-2408-2513 від 13.06.2023 за 2023 рік в сумі 10 969,69 грн, № 11650-2408-2513 від 13.06.2023 за 2023 рік в сумі 12 483,73 грн, № 368444-2408-2513-UA74040250000063494 від 29.04.2024 за 2024 рік в сумі 6375,68 грн, № 368445-2408-2513-UA74040250000063494 від 29.04.2024 за 2024 рік в сумі 9607,62 грн, № 368447-2408-2513-UA74040250000063494 від 29.04.2024 за 2024 рік в сумі 10 933,67 грн, № 368446-2408-2513-UA74040250000063494 від 29.04.2024 за 2024 рік в сумі 11 394,04 грн, а також нарахованої пені в сумі 25880,86 грн.
Вказаний борг виник на підставі податкових повідомлень-рішень від 27.03.2020 № 0031255105, № 5217868-5105-2513 від 12.05.2020, № 5217867-5105-2513 від 12.05.2020, № 5217863-5105-2513 від 12.05.2020, № 5217864-5105-2513 від 12.05.2020, № 3213528-2404-2513 від 23.04.2021, № 3213527-2404-2513 від 23.04.2021, № 3213530-2404-2513 від 23.04.2021, № 3213529-2404-2513 від 23.04.2021, № 212262-2408-2513 від 29.09.2022, № 212263-2408-2513 від 29.09.2022, № 212260-2408-2513 від 29.09.2022, № 212261-2408-2513 від 29.09.2022, № 11630-2408-2513 від 13.06.2023, № 11631-2408-2513 від 13.06.2023, № 11632-2408-2513 від 13.06.2023, № 11650-2408-2513 від 13.06.2023, № 368444-2408-2513-UA74040250000063494 від 29.04.2024, № 368445-2408-2513-UA74040250000063494 від 29.04.2024, № 368447-2408-2513-UA74040250000063494 від 29.04.2024, № 368446-2408-2513-UA74040250000063494 від 29.04.2024, які були надіслані відповідачу поштовим зв`язком за податковою адресою останнього.
Оскільки в добровільному порядку сума заборгованості відповідачем не сплачена, позивач просив стягнути її у судовому порядку.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки податкова заборгованість відповідачем у встановлені законодавством строки не сплачена, доказів погашення відповідачем зазначеної заборгованості, які і докази оскарження податкових повідомлень-рішень станом на день розгляду цього спору не надано, тому позовні вимоги Головного управління ДПС у Чернігівській області є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Колегія суддів погоджується з наведеними висновками суду першої інстанції з огляду на таке.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Податковий кодекс України врегульовує відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
Згідно підпункту 14.1.175 пункту 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України податковим боргом є сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.
Відповідно до п.59.1 ст.59 Податкового кодексу України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
За правилами п.59.3 статті 59 ПК України податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання.
Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення грошового зобов`язання та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов`язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу.
Пунктом 59.5 статті 59 ПК України передбачено, що у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).
Таким чином, за своїм змістом податкова вимога є документом, яким контролюючий орган повідомляє платника податків про невиконання ним свого податкового обов`язку та виникнення у нього податкового боргу.
Пунктом 131.2 статті 131 Податкового кодексу України встановлено, що при погашенні суми податкового боргу (його частини) кошти, що сплачує такий платник податків, у першу чергу зараховуються в рахунок податкового зобов`язання. У разі повного погашення суми податкового боргу кошти, що сплачує такий платник податків, в наступну чергу зараховуються у рахунок погашення штрафів, в останню чергу зараховуються в рахунок пені.
Якщо платник податків не виконує встановленої цим пунктом черговості платежів або не визначає її у платіжному документі (чи визначає з порушенням зазначеного порядку), контролюючий орган самостійно здійснює такий розподіл такої суми у порядку, визначеному цим пунктом.
При цьому, колегія суддів враховує, що згідно з абзацом 1 пункту 57.3 статті 57 ПК України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1-54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.
Абзацом 2 пункту 57.3 статті 57 ПК України передбачено, шо у разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.
У силу вимог пункту 56.1 статті 56 ПК України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.
Відповідно до абзацу 4 пункту 56.18 статті 56 ПК України при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.
З положень зазначених норм закону випливає, що обов`язок зі сплати грошового зобов`язання у платника податків виникає з наступного дня за днем узгодження такого зобов`язання і має бути виконаний протягом десяти днів. У разі оскарження до суду податкового повідомлення-рішення днем узгодження грошового зобов`язання є день набрання законної сили судовим рішенням.
Несплачені грошові зобов`язання у встановлений законом строк - протягом 10 календарних днів, наступних за днем їх узгодження, яке відбувається в день набрання законної сили судовим рішенням, є податковим боргом платника податків, з виникненням якого контролюючий орган має вжити заходів для його погашення, зокрема надіслати платникові податкову вимогу щодо погашення суми податкового боргу.
Вказане узгоджується з позицією, викладеною в постанові Верховного Суду від 09 червня 2020 року у справі № 810/272/16.
Згідно із п. п. 20.1.34 п. 20.1 ст. 20 ПК України контролюючий орган має право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника, на суму податкового боргу або його частини.
Пунктами 88.1 та 88.2 ст. 88 ПК України визначено, що з метою забезпечення виконання платником податків своїх обов`язків, визначених цим Кодексом, майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу. Право податкової застави виникає згідно з цим Кодексом та не потребує письмового оформлення.
Пунктами 95.1 та 95.2 статті 95 ПК України встановлено, що контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі. Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.
Згідно з вимогами п. 95.4 ст. 95 ПК України контролюючий орган на підставі рішення суду здійснює стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить такому платнику податків. Стягнення готівкових коштів здійснюється у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
З матеріалів справи вбачається, що позивач має борг в сумі 223417,92 грн з орендної плати з фізичних осіб за 2020-2024 роки, що виник на підставі несплати податкового зобов`язання, визначеного податковими повідомленнями-рішеннями від 27.03.2020 № 0031255105 в розмірі штрафу 8582,35 грн (залишок сплати 7610,65) грн, № 5217868-5105-2513 від 12.05.2020 за 2020 рік в сумі 10 284,08 грн, № 5217867- 5105-2513 від 12.05.2020 за 2020 рік в сумі 9868,56 грн, № 5217863-5105-2513 від 12.05.2020 за 2020 рік в сумі 9972,44 грн, № 5217864-5105-2513 від 12.05.2020 за 2020 рік в сумі 4986,22 грн, № 3213528-2404-2513 від 23.04.2021 за 2021 рік в сумі 4986,22 грн, № 3213527-2404-2513 від 23.04.2021 за 2021 рік в сумі 9972,44 грн, № 3213530-2404-2513 від 23.04.2021 за 2021 рік в сумі 10 284,08 грн, № 3213529-2404-2513 від 23.04.2021 за 2021 рік в сумі 9868,56 грн, № 212262- 2408-2513 від 29.09.2022 за 2022 рік в сумі 10 855,42 грн, № 212263-2408-2513 від 29.09.2022 за 2022 рік в сумі 11 312,49 грн, № 212260-2408-2513 від 29.09.2022 за 2022 рік в сумі 10 969,69 грн, № 212261-2408-2513 від 29.09.2022 за 2022 рік в сумі 5484,84 грн, № 11630-2408-2513 від 13.06.2023 за 2023 рік в сумі 13 009,37 грн, № 11631-2408-2513 від 13.06.2023 за 2023 рік в сумі 6307,57 грн, № 11632-2408-2513 від 13.06.2023 за 2023 рік в сумі 10 969,69 грн, № 11650-2408-2513 від 13.06.2023 за 2023 рік в сумі 12 483,73 грн, № 368444-2408-2513-UA74040250000063494 від 29.04.2024 за 2024 рік в сумі 6375,68 грн, № 368445-2408-2513-UA74040250000063494 від 29.04.2024 за 2024 рік в сумі 9607,62 грн, № 368447-2408-2513-UA74040250000063494 від 29.04.2024 за 2024 рік в сумі 10 933,67 грн, № 368446-2408-2513-UA74040250000063494 від 29.04.2024 за 2024 рік в сумі 11 394,04 грн, а також нарахованої пені в сумі 25880,86 грн.
Колегія суддів звертає увагу на те, що одним із етапів стягнення податкового боргу з боржника є надсилання на адресу суб`єкта господарювання відповідної податкової вимоги.
Згідно пунктів 42.2, 42.5 статті 42 Податкового кодексу України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).
Пунктом 7 Порядку направлення контролюючими органами податкових вимог платникам податків, затвердженим наказом Міністерства фінансів України 30.06.2017 №610 встановлено, що податкова вимога вважається належним чином врученою платнику податків (крім фізичних осіб), якщо вона надіслана за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручена платнику податків або його законному чи уповноваженому представникові (абзац перший).
У разі якщо пошта не може вручити платнику податків податкову вимогу через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їх відмову прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, така податкова вимога вважається врученою платнику податків у день, вказаний поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення (абзац третій).
З матеріалів справи вбачається, що у зв`язку з несплатою суми грошового зобов`язання винесено податкові повідомлення-рішення від 27.03.2020 № 0031255105, № 5217868-5105-2513 від 12.05.2020, № 5217867-5105-2513 від 12.05.2020, № 5217863-5105-2513 від 12.05.2020, № 5217864-5105-2513 від 12.05.2020, № 3213528-2404-2513 від 23.04.2021, № 3213527-2404-2513 від 23.04.2021, № 3213530-2404-2513 від 23.04.2021, № 3213529-2404-2513 від 23.04.2021, № 212262-2408-2513 від 29.09.2022, № 212263-2408-2513 від 29.09.2022, № 212260-2408-2513 від 29.09.2022, № 212261-2408-2513 від 29.09.2022, № 11630-2408-2513 від 13.06.2023, № 11631-2408-2513 від 13.06.2023, №11632-2408-2513 від 13.06.2023, № 11650-2408-2513 від 13.06.2023, № 368444-2408-2513-UA74040250000063494 від 29.04.2024, № 368445-2408-2513-UA74040250000063494 від 29.04.2024, № 368447-2408-2513-UA74040250000063494 від 29.04.2024, № 368446-2408-2513-UA74040250000063494 від 29.04.2024, які були надіслані відповідачу поштовим зв`язком за податковою адресою останнього.
Як наслідок, податковим органом винесено податкову вимогу від 18.01.2016 №10171-23, яку було надіслано за податковою адресою останнього та вручено відповідачу.
У той же час, колегія суддів враховує, що у силу вимог п. 59.5 статті 59 ПК України у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).
Посилання скаржника на те, що окремі податкові повідомлення-рішення не були отримані відповідачем, так як повернулись податковому органу «за закінченням строку зберігання» колегія суддів не приймає до уваги за наступних підстав.
Так, пунктом 42.2 статті 42 ПК України встановлено, що документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).
Згідно з пунктом 42.5 статті 42 ПК України у разі якщо платник податків не подав заяву про бажання отримувати документи через електронний кабінет, листування з платником податків здійснюється шляхом надіслання за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручаються платнику податків (його представнику).
У разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ у зв`язку з відсутністю за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їхньою відмовою прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.
Таким чином, документи вважаються належним чином врученими платнику податків (без використання електронного кабінету): надіслані за адресою платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення (що і було зроблено податковим органом у спірному випадку) або особисто вручені платнику податків або його законному чи уповноваженому представникові. Водночас, у разі надіслання документів поштою, крім отримання платником цієї кореспонденції на пошті, вони також вважаються врученими у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.
У свою чергу, матеріали справи не містять інформації щодо оскарження у судовому порядку податкових повідомлень-рішень та сплати узгоджених податкових зобов`язань згідно податкових декларацій, на підставі яких виник податковий борг.
У той же час предметом даного позову є стягнення податкового боргу, нарахованого за узгоджені податкові зобов`язання, у той час як правовідносини щодо правомірності чи неправомірності орендної плати з фізичних осіб, та взаємовідносини з Ніжинською міською радою щодо стягнення орендної плати за користування земельними ділянками виходять за межі даної справи.
Отже, висновок суду попередньої інстанції про наявність підстав для задоволення позову є правильним та таким, що відповідає приписам законодавства, якими врегульовано спірні правовідносини.
Доводи скаржника щодо пропуску контролюючим органу строку звернення до суду колегія суддів не приймає до уваги за наступних підстав.
За правилами частини другої статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень.
У свою чергу, відповідно до пункту 102.1 статті 102 ПК України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня - у разі проведення перевірки операції відповідно до статей 39 і 39-2 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.
Згідно пункту 102.4 статті 102 ПК України у разі якщо грошове зобов`язання нараховане контролюючим органом до закінчення строку давності, визначеного у пункті 102.1 цієї статті, податковий борг, що виник у зв`язку з відмовою у самостійному погашенні такого грошового зобов`язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу, крім випадків, передбачених абзацом третім пункту 59.1 статті 59 цього Кодексу. Якщо платіж стягується за рішенням суду, строки стягнення встановлюються до повного погашення такого платежу або визначення боргу безнадійним.
Тобто, строк давності у 1095 днів, встановлений статтею 102 ПК України, поширюється, зокрема, на право контролюючого органу щодо проведення перевірки та самостійного визначення суми грошових зобов`язань (пункт 102.1); стягнення податкового боргу (пункт 102.4).
У постанові від 25.02.2020 у справі №1340/5767/18 Верховний Суд сформулював правовий висновок, згідно якого положеннями пунктів 95.1-95.3 статті 95 і пункту 102.4 статті 102 КАС України встановлено, що контролюючий орган може звернутися до адміністративного суду з позовом про стягнення податкового боргу з платників податків із дотриманням відповідних умов, встановлених пунктом 95.2 статті 95 ПК України, які надають право на примусове стягнення податкового боргу, а також строку - 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу. Строк у 1095 днів є присічним для контролюючого органу, протягом і в межах якого ним можуть бути вжиті заходи щодо погашення податкового боргу, в тому числі і шляхом звернення до суду з позовом, проте норми пункту 102.4 статті 102 ПК України не є такими, що обмежують суд у праві ухвалювати судове рішення про стягнення податкового боргу після закінчення 1095-денного строку, з вимогою про стягнення якого контролюючий орган звернувся вчасно.
За позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 08.04.2021 у справі №812/1541/16, стягнення коштів контролюючий орган має право ініціювати тільки в межах 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу. Податковий борг платника податків, стосовно якого минув цей строк давності, не може бути ініційований контролюючим органом до стягнення, оскільки безумовно вважається безнадійним.
Водночас, абзацом 10 пункту 52-2 підрозділу 10 Розділу ХХ Перехідних положень ПК України (зі змінами, внесеними згідно Законом №591-ІХ) передбачено, що на період з 18 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), зупиняється перебіг строків давності, передбачених статтею 102 цього Кодексу.
Враховуючи, що податковий борг у сумі 223417,92 грн виник у відповідача 27 березня 2020 року, однак з 18 березня 2020 року по 30 червня 2023 року згідно Постанови Кабінету Міністрів України №651 від 27 червня 2023 року на території України був впроваджений карантин, відтак звернення у cерпні 2025 року податкового органу здійснено у межах 1095 календарних днів, що спростовує вищевикладені доводи апелянта.
Відповідно до п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.
Інші доводи апеляційної скарги не спростовують докази, досліджені та перевірені в суді першої інстанції та не впливають на висновки суду, викладені в оскаржуваному рішенні.
За таких обставин, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, і доводи апелянта, викладені у скарзі, не свідчать про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до неправильного вирішення справи.
Отже при ухваленні оскаржуваної постанови судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому відсутні підстави для її скасування.
За правилами статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 242, 250, 308, 310, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України суд,
УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2025 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення, є остаточною та не підлягає касаційному оскарженню, відповідно до п. 2 частини п`ятої ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя О.М. Оксененко 

Судді Ю.К. Черпак

І.В. Штульман