ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"02" червня 2026 р. Справа№ 910/4891/25
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого: Михальської Ю.Б.
суддів: Тищенко А.І. 
Мальченко А.О. 

секретар судового засідання: Ніконенко Ю.А.
за участю представників: згідно протоколу судового засідання від 02.06.2026,

розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Вінсолар»
на ухвалу Господарського суду міста Києва від 02.04.2026 (повний текст ухвали складено та підписано 07.04.2026)
за заявою Акціонерного товариства «Гарантований покупець» про відстрочення виконання рішення
 	 	
у справі №910/4891/25 (суддя Підченко Ю.О.)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вінсолар»
до Акціонерного товариства «Гарантований покупець»
про стягнення 7 165 537,63 грн, -

В С Т А Н О В И В : 

Короткий зміст і підстави заяви про відстрочку виконання рішення

03.03.2026 Державне підприємство «Гарантований покупець» подало до Господарського суду міста Києва заяву про відстрочення виконання рішення Господарського суду міста Києва від 06.11.2025 у справі №910/4891/25 строком на один рік з моменту ухвалення рішення.
В обґрунтування поданої заяви відповідач вказує, що з урахуванням специфіки спірних правовідносин, характеру його діяльності, існують підстави для відстрочення виконання рішення суду. Про це свідчить сукупність таких обставин, як: ступінь оплати відповідачем вартості послуг за спірний період позивачу; відсутність в Положенні джерела для покриття витрат на оплату 3% річних та інфляційних втрат за договорами, укладеними на виконання ПСО на ринку електричної енергії; необхідність підтримання фіксованої ціни на електричну енергію для побутових споживачів на рівні, визначеному Положенням ПСО; фінансування діяльності Гарантованого покупця здійснюється лише в межах кошторису, затвердженого Регулятором (стаття 65 Закону України «Про ринок електричної енергії»); відсутність вини щодо несвоєчасно оплати послуг та складний фінансовий стан відповідача; участь Гарантованого покупця у функціонуванні критичної сфери інфраструктури.

Короткий зміст оскаржуваної ухвали місцевого господарського суду та мотиви її прийняття

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.04.2026 у справі №910/4891/25 заяву Державного підприємства «Гарантований покупець» про відстрочення виконання рішення задоволено. Відстрочено виконання рішення Господарського суду міста Києва від 06.11.2025 у справі №910/4891/25 на строк один рік з моменту ухвалення рішення до 06.11.2026.
Ухвала суду мотивована наявністю достатньої винятковості обставин для застосування визначеної статтею 331 Господарського процесуального кодексу України процедури відстрочення виконання судового рішення. 

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись із прийнятою ухвалою суду, 11.04.2026 через підсистему «Електронний суд» Товариство з обмеженою відповідальністю «Вінсолар» звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, відповідно до якої просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 02.04.2026 у справі №910/4891/25 про відстрочення виконання рішення Господарського суду міста Києва від 06.11.2025 у справі №910/4891/25.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач посилається на те, що оскаржувана ухвала прийнята на підставі неповного дослідження доказів, з порушенням норм матеріального та процесуального права.
Узагальнені доводи апеляційної скарги позивача зводяться до такого:
- позовні вимоги стосувалися виключно основного боргу по Договору №9865/02 від 21.08.2013, без стягнення 3% річних, інфляційних, пені, штрафних санкцій та ін. На думку апелянта такі позовні вимоги свідчать про його добросовісність та прагнення мінімізувати фінансове навантаження на відповідача;
- відповідачем до заяви про відстрочку не надано жодного доказу станом на дату розгляду справи, який би свідчив про неможливість виконання рішення Господарського суду міста Києва від 06.11.2025 у справі №910/4891/25, зокрема, не надано доказів відсутності грошових коштів на банківських рахунках, банківських виписок. В оскаржуваній ухвалі суд зазначає, що під час ухвалення рішення надавалася оцінка Балансу (Звіт про фінансовий стан) на 30.09.2024 відповідача, коли суд повинен був досліджувати Баланс (Звіт про фінансовий стан) станом на дату розгляду заяви або хоча б за останній звітний період та досліджувалися відомості, що наведені в Довідці щодо заборгованості ПрАТ «НЕК «Укренерго» перед ГП «Гарантований покупець» за послугу із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел згідно з договором від 26.06.2019 №0414-09051/52/01, яка не є офіційним документом, а є звичайним витягом із презентації;
- фінансові труднощі боржника не можуть розглядатися як безумовна підстава для відстрочення виконання судового рішення;
- заборгованість ДП «Гарантований покупець» перед ТОВ «ВІНСОЛАР» виникла ще у 2022 році та залишається непогашеною до теперішнього часу. За цей період курс євро суттєво зріс (орієнтовно з 32 грн до 43 грн), що призвело до істотного знецінення грошових коштів, які мав отримати апелянт;
- відстрочка виконання рішення у даному випадку фактично перекладає тягар функціонування енергетичного ринку на виробника електроенергії, що є несправедливим та суперечить принципу балансу інтересів сторін.

Узагальнені доводи та заперечення відповідача 

26.05.2026 відповідач подав через підсистему «Електронний суд» до Північного апеляційного господарського суду відзив на апеляційну скаргу позивача, в якому просив суд залишити її без задоволення, а оскаржене рішення суду без змін.
У відзиві відповідач наголосив на тому, що наведені ним у заяві про відстрочення виконання рішення суду обставини є достатньо винятковими для відстрочення виконання рішення суду. 
Відповідач наголошує, що позивачем не надано жодного доказу, який спростовує достовірність інформації, відображеної у бухгалтерських довідках.
Надані відповідачем докази у їх сукупності засвідчують об`єктивну неможливість виконання Гарантованим покупцем зобов`язання з остаточного розрахунку з усіма виробниками ВДЕ, в т.ч. з позивачем у даній справі, зважаючи на те, що: 
- єдиним джерелом покриття економічно обґрунтованих витрат гарантованого покупця на виконання спеціальних обов`язків із купівлі електричної енергії за "зеленим" тарифом та із придбання послуги за механізмом ринкової премії є кошти, які отримує гарантований покупець від НЕК «Укренерго» як оплату послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел;
- вартість послуги включає компенсацію виключно різницю між вартістю купленої електричної енергії за «зеленим» тарифом, із придбання послуги за механізмом ринкової премії, та вартістю електричної енергії проданої Гарантованим покупцем за двосторонніми договорами, на ринку «на добу наперед», внутрішньодобовому ринку, балансуючому ринку; 
- загальний залишок з оплати Гарантованого покупця перед виробниками ВДЕ є більшим, ніж заборгованість НЕК «Укренерго» перед Гарантованим покупцем. 
Таким чином, наведених вище обставин цілком достатньо для висновку про те, що неналежне виконання Гарантованим покупцем своїх зобов`язань перед виробниками електричної енергії з альтернативних джерел енергії зумовлене об`єктивними обставинами та не пов`язане з його умислом.
Метою укладання договору з позивачем є виконання спеціальних обов`язків задля досягнення загальносуспільного інтересу, а отже у даному випадку у відповідача відсутній будь-який інший інтерес, відмінний від загальносуспільного. Тому в даному випадку співвідношенню підлягає загальносуспільний інтерес, визначений Законом про ринок, з інтересом позивача, який має приватний характер.
У даній справі спірними розрахунковими періодами є лютий - квітень, липень-грудень 2022 року, тобто спір стосується розрахункових періодів за 2022 рік, протягом якого здійснювалася адаптація економіки до правового режиму воєнного стану. Саме за 2022 рік з боку НЕК «Укренерго» мало місце тривале невиконання зобов`язань перед Гарантованим покупцем, що по частині розрахункових періодів триває до цього часу. Незважаючи на це, Гарантований покупець добровільно частково виконував зобов`язання, які виникли у спірні розрахункові періоди, загальний рівень розрахунку складає більше 45%.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги 

Згідно з витягом із протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.04.2026 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Вінсолар» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 02.04.2026 у справі №910/4891/25 передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя: Михальська Ю.Б., судді: Мальченко А.О., Сковородіна О.М.
Судом установлено, що апеляційна скарга була подана скаржником безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.04.2026 витребувано у Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/4891/25; відкладено вирішення питання щодо подальшого руху апеляційної скарги до надходження матеріалів справи з Господарського суду міста Києва.
23.04.2026 матеріали справи №910/4891/25 надійшли до суду апеляційної інстанції та були передані судді-доповідачу.
У зв`язку з перебуванням судді Сковородіної О.М., яка входить до складу колегії суддів і не є суддею-доповідачем, з 02.05.2026 по 10.05.2026 у відрядженні, розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду №09.1-08/1366/26 від 04.05.2026 призначено повторний автоматизований розподіл справи.
Згідно з витягом із протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.05.2026 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Вінсолар» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 02.04.2026 у справі №910/4891/25 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Михальська Ю.Б., судді: Тищенко А.І., Мальченко А.О.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.05.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Вінсолар» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 02.04.2026 у справі №910/4891/25, призначено апеляційну скаргу до розгляду на 02.06.2026.
У судовому засіданні 02.06.2026 представник відповідача заявив клопотання про заміну Державного підприємства «Гарантований покупець» його правонаступником - Акціонерним товариством «Гарантований покупець».
Представник позивача проти задоволення заяви не заперечив.
Відповідно до статті 52 Господарського процесуального кодексу України у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення юридичної особи шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідного учасника справи на будь-якій стадії судового процесу.
Частинами 1, 5 статті 104 Цивільного кодексу України передбачено, що юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників. Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.
Відповідно до статті 106 Цивільного кодексу України злиття, приєднання, поділ та перетворення юридичної особи здійснюються за рішенням його учасників або органу юридичної особи, уповноваженого на це установчими документами, а у випадках, передбачених законом, - за рішенням суду або відповідних органів державної влади. Законом може бути передбачено одержання згоди відповідних органів державної влади на припинення юридичної особи шляхом злиття або приєднання.
Статтею 108 Цивільного кодексу України встановлено, що перетворенням юридичної особи є зміна її організаційно-правової форми. У разі перетворення до нової юридичної особи переходять усе майно, усі права та обов`язки попередньої юридичної особи.
Частиною 6 статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» передбачено, що у разі перетворення юридичних осіб здійснюється державна реєстрація припинення юридичної особи, що припиняється у результаті перетворення, та державна реєстрація новоутвореної юридичної особи. Перетворення вважається завершеним з дати державної реєстрації новоутвореної юридичної особи.
Судом установлено, що розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02.02.2024 №74-р «Питання перетворення державного підприємства «Гарантований покупець» в акціонерне товариство, 100 відсотків акцій якого належать державі» було вирішено, зокрема, реорганізувати державне підприємство «Гарантований покупець» (код згідно з ЄДРПОУ 43068454) шляхом перетворення в акціонерне товариство «Гарантований покупець», 100 відсотків акцій у статутному капіталі якого належать державі та не підлягають приватизації або відчуженню в інший спосіб.
Згідно з пунктами 1, 2 Статуту Акціонерне товариство «Гарантований покупець» утворено в результаті реорганізації шляхом перетворення Державного підприємства «Гарантований покупець» відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 2 лютого 2024 р. № 74 «Питання перетворення державного підприємства «Гарантований покупець» в акціонерне товариство, 100 відсотків акцій якого належать державі». Товариство є правонаступником майна, усіх майнових та немайнових прав та обов`язків державного підприємства «Гарантований покупець» із дня його державної реєстрації. 
21.04.2026 проведена державна реєстрація юридичної особи – Акціонерного товариства «Гарантований покупець», а також державна реєстрація припинення Державного підприємства «Гарантований покупець», що підтверджується відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення заяви про заміну відповідача – Державного підприємства «Гарантований покупець» на його правонаступника – Акціонерне товариство «Гарантований покупець», про що у судовому засіданні 02.06.2026 оголосив протокольну ухвалу.
У судовому засіданні 02.06.2026 суд оголосив вступну та резолютивну частини постанови.

Явка учасників судового процесу

У судове засідання 02.06.2026 з`явилися представники позивача та відповідача.
Представник позивача у судовому засіданні підтримував доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити, ухвалу суду скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні заяви відповідача про відстрочення виконання рішення суду відмовити повністю.
Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги позивача, просив залишити оскаржувану ухвалу суду без змін.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції у даній справі та перевірені судом апеляційної інстанції

Товариство з обмеженою відповідальністю «Вінсолар» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Державного підприємства «Гарантований покупець» (правонаступником якого є Акціонерне товариство «Гарантований покупець») про стягнення 7 165 537,63 грн основної заборгованості за Договором №9865/02 від 21.08.2013.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 06.11.2025 у справі №910/4891/25 позов задоволено частково, присуджено до стягнення з відповідача на користь позивача 7 165 340,72 грн заборгованості.
Постановою Північного апеляційного господарського суду від 23.02.2026 апеляційну скаргу Державного підприємства «Гарантований покупець» залишено без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 06.11.2025 у справі №910/4891/25 залишено без змін.
03.03.2026 до Господарського суду міста Києва від відповідача надійшла заява про відстрочення виконання рішення Господарського суду міста Києва від 06.11.2025 у справі №910/4891/25 на термін один рік з моменту ухвалення рішення.
13.03.2026 від представника позивача надійшли заперечення на подану відповідачем заяву про відстрочення виконання рішення суду, в яких позивач просив суд відмовити в задоволенні заяви відповідача.
20.03.2026 на виконання рішення у справі №910/4891/25, яке залишене без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 23.02.2026, видано наказ.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.03.2026 у справі №910/4891/25 розгляд заяви про відстрочення виконання судового рішення призначено на 02.04.2026.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.04.2026 у справі №910/4891/25 заяву відповідача про відстрочення виконання судового рішення в справі №910/4891/25 задоволено. Відстрочено виконання рішення Господарського суду міста Києва від 06.11.2025 у справі №910/4891/25 на строк один рік з моменту ухвалення рішення до 06.11.2026.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови, оцінка аргументів учасників справи 

Згідно з частиною 1 статті 271 Господарського процесуального кодексу України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.
У відповідності до вимог частин 1, 2, 4, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Суд апеляційної інстанції, розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, дійшов висновку щодо відсутності підстав для скасування оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, враховуючи таке.
Згідно з частиною 1 статті 239 Господарського процесуального кодексу України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.
Частиною 1 статті 331 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.
Відповідно до частин 3-5 статті 331 Господарського процесуального кодексу України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: ступінь вини відповідача у виникненні спору; стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.
З аналізу вказаної норми права вбачається, що відстрочення виконання рішення судового рішення є правом, а не обов`язком суду, яке реалізується виключно у виняткових випадках за наявності підстав, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, та доказів, що підтверджують наявність таких підстав. При вирішенні питання про відстрочку виконання судового рішення враховуються, зокрема, матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів в економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.
Тобто, законодавець пов`язує відстрочення виконання судового рішення у судовому порядку з об`єктивними, непереборними, винятковими обставинами, що ускладнюють виконання судового рішення.
При цьому, норми чинного господарського процесуального законодавства не містять визначеного переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення суду чи ускладнюють його виконання.
Питання про відстрочення виконання рішення суду повинно вирішуватися з урахуванням балансу інтересів сторін, слугувати досягненню мети виконання судового рішення з максимальним дотриманням співмірності негативних наслідків для боржника з інтересом кредитора. Необхідною умовою задоволення заяви про відстрочення виконання рішення суду є з`ясування питання щодо дотримання балансу інтересів сторін, а тому повинні досліджуватися та оцінюватися доводи і заперечення як позивача, так і відповідача.
Відстрочення виконання судового рішення не повинно сприяти ухиленню від його виконання та впливати на фінансовий стан позивача. Відстрочення виконання судового рішення є правом суду, яке може бути реалізоване ним у кожному конкретному випадку після оцінки обставин справи, наведених учасниками справи, наданих ними обґрунтувань та дослідження доказів.
Для з`ясування обставин, чи є період виконання рішення надмірно тривалим, варто звернути увагу на особливі обставини кожної справи.
Відстрочення виконання рішення суду має здійснюватися з метою недопущення погіршення економічної ситуації боржника, а також з метою недопущення невиконання рішення суду на користь кредитора. Тобто, важливим є досягнення балансу інтересів сторін.
Наведене відповідає правовому висновку Верховного Суду, викладеному в постанові 18.09.2024 у справі №905/271/24, в якій також зазначено, що на державу покладено позитивне зобов`язання організувати систему виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок і так, щоб ця система була ефективною як у теорії, так і на практиці, а затримка у виконанні рішення не повинна бути такою, що порушує саму сутність права, яке захищається відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) (рішення Європейського суду з прав людини від 17.05.2005 у справі «Чижов проти України», заява №6962/02). За практикою Європейського суду з прав людини в окремих справах проти України було встановлено, що короткі затримки, менші, ніж один рік, не вважаються настільки надмірними, щоб піднімати питання про порушення пункту 1 статті 6 Конвенції («Корнілов та інші проти України», заява №36575/02, ухвала від 07.10.2003).
На переконання колегії суддів судом першої інстанції обґрунтовано встановлено, що неналежне виконання Державним підприємством «Гарантований покупець» (правонаступником якого є Акціонерне товариство «Гарантований покупець») своїх зобов`язань перед виробниками електричної енергії з альтернативних джерел енергії зумовлене об`єктивними обставинами та не пов`язане з його умислом.
Так, виникнення правовідносин між позивачем та відповідачем щодо купівлі-продажу електричної енергії за «зеленим» тарифом відбулось за вказівкою Закону, відповідно до якого єдиним напрямком діяльності відповідача є виконання функцій гарантованого покупця електричної енергії. Тому діяльність відповідача, яка хоч і має характер підприємництва, зазнає імперативного регуляторного впливу держави, недосконалість якого в значній мірі зумовлює стан виконання грошових зобов`язань відповідача.
Колегія суддів враховує те, що забезпечити виконання зобов`язань з оплати електричної енергії за «зеленим» тарифом в інший спосіб, ніж шляхом додержання механізму, встановленого Законом України «Про ринок електричної енергії» та постановою НКРЕКП від 26.04.2019 №641 неможливо, оскільки, з огляду на приписи вказаних нормативно-правових актів, виконання грошових зобов`язань гарантованого покупця щодо придбання за «зеленим» тарифом електроенергії, виробленої з альтернативних джерел енергії, витрати на виконання цих спеціальних обов`язків передбачені в структурі тарифу ПрАТ «НЕК «Укренерго», а не гарантованого покупця (відповідача). При цьому, фінансування діяльності гарантованого покупця, згідно з частиною 1 статті 65 Закону України «Про ринок електричної енергії», здійснюється лише в межах кошторису, що затверджується Регулятором.
Таким чином, спеціальні обов`язки із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, що зводяться до оплати виробленої електричної енергії за «зеленим» тарифом, та виконання яких є змістом грошового зобов`язання за договором, покладені Законом та постановою НКРЕКП на гарантованого покупця та на ПрАТ «НЕК «Укренерго».
У свою чергу, невиконання ПрАТ «НЕК «Укренерго» визначених Законом та згаданим нормативним актом НКРЕКП спеціальних обов`язків, що передбачені і умовами укладеного сторонами договору, виключає фактичну можливість здійснення повних розрахунків з такими виробниками Гарантованим покупцем.
Відповідно до встановленого Законом спеціального порядку розрахунків за електричну енергію, продану виробниками за «зеленим» тарифом, повна та своєчасна оплата електричної енергії продавцям за «зеленим» тарифом пов`язана зі своєчасним надходженням коштів на рахунок Гарантованого покупця від Оператора системи передачі (ПрАТ «НЕК «Укренерго»), при цьому в обсягах, що забезпечують повну оплату розміру вартості послуги, яка затверджена постановою НКРЕКП.
Отже, обсяг виконання зобов`язання Гарантованого покупця з оплати відпущеної електроенергії виробникам за «зеленим» тарифом ставиться Законом у залежність від виконання зазначених спеціальних обов`язків ПрАТ «НЕК «Укренерго», тобто забезпечити можливість виконання рішення суду можна шляхом включення відповідних видатків до вартості послуги та сплати її ПрАТ «НЕК «Укренерго», що потребує часу для вирішення вищевказаних питань.
Відсутність відповідних асигнувань чи будь-яких інших надходжень коштів від контрагентів відповідача не є підставою для звільнення його від відповідальності за порушення зобов`язання, водночас, враховується судом при розгляді питання щодо наявності підстав для відстрочення виконання рішення суду.
Як вказує заявник (боржник, відповідач), саме у зв`язку з несплатою НЕК «Укренерго» вартості послуги у 2021 - 2024 роках та тривалого ухилення від підписання актів купівлі-продажу, Гарантований покупець не розрахувався в повному обсязі з виробниками за «зеленим» тарифом, що стало підставою для звернення ряду виробників з позовами до Гарантованого покупця.
За твердженнями відповідача у НЕК «Укренерго» наявна заборгованість перед Гарантованим покупцем за послугу розрахункових періодів жовтень-грудень 2022, січень-березень 2023, липень-грудень 2023, січень-березень 2024 року в розмірі 22,85 млрд грн (дана інформація міститься на офіційному сайті відповідача за посиланням https://www.gpee.com.ua/news_item/1336). 
Згідно з відомостями, що наведені в Довідці щодо заборгованості ПрАТ «НЕК «Укренерго» перед ДП «Гарантований покупець» за послугу із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел згідно з договором від 26.06.2019 № 0414-09051/52/01 станом на кінець дня 31.12.2025 заборгованість ПрАТ «НЕК «Укренерго» становить 15 667 млрд грн.
При цьому судом з`ясовано, що відповідач вчиняє дії з метою стягнення боргу з ПрАТ «НЕК «Укренерго» для можливості забезпечити розрахунки з власними контрагентами, про що, зокрема, свідчить справа №910/15673/23 за позовом ДП «Гарантований покупець» до ПрАТ «НЕК «Укренерго» про стягнення 10 661 838 678,11 грн.
Крім того, заявник зазначає, що в період воєнного стану він бере участь у функціонуванні критичної сфери інфраструктури. Разом із іншими учасниками ринку, на яких покладено виконання спеціальних обов`язків, Гарантований покупець здійснює забезпечення населення України доступною електричною енергією за фіксованим, пільговим тарифом.
У зв`язку зі здійсненням збройної агресії російською федерацією проти України запроваджено воєнний стан. Здійснена ворогом збройна агресія спричинила тяжкі наслідки для підприємств енергетичного сектору країни, в т.ч. для Гарантованого покупця. У зв`язку з окупацією державою-агресором найбільшого об`єкту генеруючого електричну енергію в Україні - Запорізької АЕС, знищенням великої кількості об`єктів генерації електричної енергії, в т.ч. з альтернативних джерел енергії та зменшенням виробництва електричної енергії, істотно зменшилось надходження коштів у електроенергетичну галузь.
Із урахуванням зазначеного, відповідач вказує, що він недоотримує значні суми коштів від виробників в межах виконання Положення та від НЕК «Укренерго» в якості оплати послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел, в результаті чого не може в повному обсязі виконувати свої поточні зобов`язання перед постачальниками універсальних послуг та виробниками електричної енергії за «зеленим» тарифом, які в свою чергу не зможуть реалізовувати електричну енергію населенню за пільговим тарифом.
Крім того, за результатами дослідження балансу (звіту про фінансовий стан) відповідача станом на 30.09.2024, а також звітів, розміщених на офіційному сайті відповідача за посиланням https://www.gpee.com.ua/officialInformation/financialReporting, вбачається негативний фінансовий стан відповідача.
З огляду на зазначене, а також враховуючи фінансовий стан відповідача, апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність обставин, які істотно ускладнюють виконання судового рішення у справі №910/4891/25, і, як наслідок, для відстрочення його виконання.
Враховуючи у даному випадку сукупність встановлених вище обставин та положення статей 76-79, 86 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення заяви відповідача про відстрочення виконання рішення суду. 
Відповідач не ухиляється від виконання рішення суду, а відстрочення виконання рішення у даній справі для відповідача буде в інтересах обох сторін, оскільки забезпечить надходження коштів на рахунки боржника та можливість погашення боргу у даній справі. 
Порушень та неправильного застосування суд першої інстанції норм матеріального та процесуального права колегією суддів під час перегляду справи не встановлено.
Доводи, наведені скаржником в апеляційній скарзі, колегією суддів до уваги не приймаються з огляду на те, що вони спростовуються вищевикладеним та матеріалами справи.
Також, беручи до уваги те, що вирішення питання щодо відстрочення виконання рішення перебуває в межах дискреційних повноважень господарського суду, який в ухвалі навів відповідні та достатні підстави в обґрунтування свого висновку про відстрочення виконання рішення до 06.11.2026 у цій справі, і в цьому випадку не вбачається, що суд першої інстанції здійснив свої дискреційні повноваження з порушенням вимог чинного законодавства або з недотриманням «справедливого балансу» між сторонами, колегія суддів вважає, що підстави для скасування чи зміни оскаржуваного судового акта щодо вирішення питання про відстрочення виконання рішення суду відсутні.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно зі статтею 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Згідно зі статтею 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Враховуючи наведене, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду вважає апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Вінсолар» необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, ухвала Господарського суду міста Києва від 02.04.2026 у даній справі підлягає залишенню без змін.
Судовий збір за подання зазначеної апеляційної скарги згідно зі статтею 129 Господарського процесуального кодексу України покладається на скаржника.
Керуючись статтями 129, 255, 269, 270, 271, 273, 275, 280, 281, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Вінсолар» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 02.04.2026 у справі №910/4891/25 залишити без задоволення.
Ухвалу Господарського суду міста Києва від 02.04.2026 у справі №910/4891/25 залишити без змін.
Судовий збір за подання апеляційної скарги покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю «Вінсолар».
Матеріали справи №910/4891/25 повернути до місцевого господарського суду.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та згідно з положеннями статті 287 Господарського процесуального кодексу України не підлягає касаційному оскарженню.

Повний текст постанови складено та підписано 04.06.2026.

Головуючий суддя Ю.Б. Михальська 

Судді А.І. Тищенко

А.О. Мальченко