ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2026 р.	Справа № 440/9531/25	

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Подобайло З.Г.,
Суддів: Семененко М.О. , Чалого І.С. ,

за участю секретаря судового засідання Григоренко І.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 02.02.2026, головуючий суддя І інстанції: Н.Ю. Алєксєєва, повний текст складено 02.02.26 року по справі № 440/9531/25
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СІМАДА» 
до  Головного управління ДПС у Полтавській області   
про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "СІМАДА" звернулося до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Полтавській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 25.06.2025 №00086540701, №00086560701, №00086600701.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 02.02.2026 адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "СІМАДА" задоволено. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення від 25 червня 2025 року №00086540701, від 25 червня 2025 року №00086560701, від 25 червня 2025 року №00086600701. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Полтавській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "СІМАДА" витрати зі сплати судового збору в сумі 20163,37 (двадцять тисяч сто шістдесят три гривні тридцять сім копійок) грн.
Головне управління ДПС у Полтавській області, не погодившись з рішенням суду першої інстанції , подало апеляційну скаргу , вважає , що судом порушено норми матеріального (п. 63.3 ст. 63, пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 ПК України) та процесуального (ст.ст. 72, 90, 242 КАС України) права, надано невірну правову оцінку обставинам справи та наявним доказам. В обґрунтування посилається на те , що протягом 2020 року підприємством неправомірно здійснена переоцінка біологічних активів за справедливою вартістю, оскільки за період 2018-2020 підприємство перебувало на загальній системі оподаткування та було платником податку на прибуток та, крім того, в зв`язку з неможливістю дослідити активний ринок на певний вид тварин, з причини відсутності інформації у загальному доступі, про що зазначено в акті переоцінки. Вважає , що судом не враховано таку обставину як “неможливість дослідити активний ринок на певний вид тварин, з причини відсутності інформації у загальному доступі, про що зазначено в акті переоцінки”. Так як ТОВ “СІМАДА” згідно ф. 2 “Звіт про фінансовий майновий стан” задекларований показник по рядку 2290 “Фінансовий результат дo оподаткування – збиток” за 2020 рік в розмірі 1 187,2 тис. грн., то, в результаті встановленого порушення, заниження рядка 2290 “Фінансовий результат дo оподаткування – прибуток” складає 2 085,0 тис. грн. (3 272,2 – 1 187,2) тис. грн. Таким чином, ТОВ “СІМАДА” порушено пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 ПК України, П(С)БО № 15 “Дохід”, П(С)БО № 16 “Витрати”, П(С)БО № 30 “Біологічні активи”, затверджене наказом Міністерства фінансів України від 31.01.2000 № 20, п. 3.1, п. 3.2, Методичних рекомендацій щодо заповнення форм фінансової звітності, затверджених Наказом Міністерства фінансів України від 28.03.2013 № 433, внаслідок чого, завищено показник рядка 2120 “Інший операцій дохід”, завищено показник рядка 2180 “Інші операційні витрати” Фінансової звітності малого підприємства та, відповідно, рядка 02 Декларації з податку на прибуток “Фінансовий результат до оподаткування (прибуток або збиток), визначений у фінансовій звітності відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності” за період з 01.01.2018 по 31.12.2020 в сумі 2 085 012 грн., в т.ч. за: 2020 – 2 085 012 грн. та зменшено показник по рядку 2290 “Фінансовий результат дo оподаткування – збиток” ф. 2 за 2020 рік в сумі 1 187 200 грн. Таким чином, заниження податку на прибуток за 2020 рік складає 375 302 грн. Також, посилається також на нереальність відносин позивача з ТОВ “ЕЛЕФАНТ АГРО БУД”. Вказує , що перевіркою підприємства постачальника товарів/послуг, а саме ТОВ “ЕЛЕФАНТ АГРО БУД”, не встановлено ланцюгів постачання такого товару як зерносховище та не встановлено походження придбаних матеріалів для виготовлення конструкцій, відсутня достатня кількість кваліфікованих працівників, відповідних основних засобів. Досліджуючи ланцюг придбання товару, переданого замовнику, а саме ТОВ “СІМАДА” відповідно видаткових накладних постачальником ТОВ “ЕЛЕФАНТ АГРО БУД” встановлено, що даний постачальник не придбавав у інших суб`єктів господарювання Зерносховища в кількості 2 шт. та не мало технічної можливості самостійно виготовити дані об`єкти, так як згідно інформаційних баз не встановлено придбання виконавцем такої кількості матеріалів, які зазначені в договорах, відсутні працівники відповідної кваліфікації (згідно звіту 1ДФ, поданого до контролюючого органу на підприємстві обліковувались 16 осіб, з них 13 жінок). Зазначає, на підставі даних ІКС “Податковий блок” в визначеному проміжку часу (період виконання робіт по виготовленню зерносховищ та облаштування земельних ділянок на об`єктах ТОВ “СІМАДА”) ТОВ “ЕЛЕФАНТ АГРО БУД” одночасно виконував роботи для низки інших суб`єктів господарювання, які розташовані в різних місцевостях, в т.ч.: ДП “Дослідне господарство “Нива” інституту розведення і генетики тварин; ПП “Картопля Полтавщини”, СГ Товариство “Єрківці-2”;, ТОВ “Відродження-СВ”, ТОВ “Агрофірма “Васильківська”, ФГ “Березюк”. Даний факт доводить неможливість виконання ТОВ “ЕЛЕФАНТ АГРО БУД” будівельних робіт різного об`єму для декількох замовників одначасно, враховуючи незначну кількість працівників. Вказане в сукупності дає підстави для висновку про недоведеність виконання ТОВ “ЕЛЕФАНТ АГРО БУД”, операцій щодо поставки (виготовлення) зерносховищ та виконання робіт, внаслідок чого ТОВ “СІМАДА” неправомірно завищено суму податкового кредиту на суму 762 898 грн. Враховуючи вищевикладене, Позивачем порушено: п. 44.1 ст. 44, п. 198.1, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 201.10 ст. 201 ПК України, в результаті чого встановлено заниження податку на додану вартість всього в розмірі 762 898 грн. у т.ч. по періодам: серпень 2023 – 713 474 грн., вересень 2023 – 49 424 гривні. Також, вказує , що перевіркою ТОВ “СІМАДА” встановлено порушення п.63.3 ст.63, ПК України, п.8.1, 8.2, 8.4 ст.8 Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2011 N 1588 із змінами та доповненнями, а саме невнесення інших змін до своїх облікових даних (не подано повідомлення за формою № 20-ОПП про об`єкти оподаткування і об`єкти, пов`язані з оподаткуванням) по 15 об`єктів оподаткування і об`єктів, пов`язаних з оподаткуванням). Згідно договору купівлі-продажу з ПП “Новоселівська молочна ферма” (продавець) передає у власність покупцю (ТОВ “СІМАДА”) виробничий будинок з господарськими (допоміжними будівлями та спорудами (Свинокомплекс), який складається з: санпропусник “А-1” площею 550 кв.м., рампа прийому свиней – “Б-1” площею 189 кв.м., вагова “В-1” площею 14,9 кв.м., кормоцех “Г-1” площею1540 кв.м., гараж “Д-1” площею 65,1 кв.м., сховище “Е-1” площею 1540 кв.м., їдльня “Ж-1” площею 196,1 кв.м., побутове приміщення “З-1” площею 431,5 кв.м, свинарники в кількості 6 об`єктів, хрячник площею 815,3 кв.м, теплогенераторна-котельня, насосна, вбиральня, ворота, огорожа, башта Рожновського, свердловина, КТП, пожежний резервуар, лагуни, приймальник, сепник, суха фракція, замощення, дизбар`єр та розташований за адресою: Полтавська область, Зінківський р-н, вулиця 50-річчя Перемоги, будинок 35, в подальшому – нерухоме майно. Перевіркою встановлено, що вищезазначений тип об`єкта оподаткування “Свинокомплекс” взято на облік в контролюючому органі 17.02.2020, реєстраційний номер об`єкта оподаткування 1922589853213. Тобто, придбані в послідуючих періодах підприємством основні засоби, відповідно приписів п.8.1, 8.2, 8.4 ст.8 Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2011 року № 1588, із змінами та доповненнями та п.63.3 ст.63 ПК України підлягають внесенню інших змін до своїх облікових даних та подання контролюючому органу інформацію про всі об`єкти оподаткування й об`єкти, пов`язані з оподаткуванням, що є власними, орендованими або переданими в оренду. Просить суд апеляційну скаргу задовольнити, рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 02.02.2026 по справі № 440/9531/25 скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ТОВ “СІМАДА” в повному обсязі.
ТОВ “СІМАДА” подало до суду відзив , вважає оскаржуване рішення законним та обґрунтованим, а апеляційну скаргу такою, що не спростовує жодних його висновків, не доводить наявності жодної з підстав, передбачених ст. 317 КАС України для скасування рішення адміністративного суду першої інстанції, а отже такою, що не підлягає до задоволення. Також вважає, що судом першої інстанції ані норми матеріального, ані норми процесуального права жодним чином порушені не були, а рішення ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи № 440/9531/25 в їх сукупності. Доводи апеляційної скарги фактично повторюють висновки зроблені скаржником в Акті від 12.05.2025 № 6380/16-31-07-01-01/41484524 про результати документальної планової виїзної перевірки ТОВ “СІМАДА”, на які в свою чергу відповідач посилався в суді першої інстанції, заперечуючи проти позову. Просить суд залишити апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 02.02.2026 по справі № 440/9531/25 без задоволення, а рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 02.02.2026 по справі № 440/9531/25 – без змін.
Представник відповідача підтримав вимоги та доводи апеляційної скарги , наполягав на її задоволенні.
Представник позивача в судовому засіданні підтримав свої заперечення проти задоволення апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів, вислухавши суддю – доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції , доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи у їх сукупності вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Суд першої інстанції установив , що ТОВ “СІМАДА” зареєстроване Виконавчим комітетом Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області 27.07.2017 за кодом ЄДРПОУ 41484524, номер запису про включення відомостей про юридичну особу до ЄДР 1586102000001992. Взятий на податковий облік в Головне управління ДПС у Полтавській області за №161817196102, податковий номер платника податків 41484524.
ТОВ “СІМАДА” зареєстроване платником податку на додану вартість з 01.09.2017, індивідуальний податковий номер 414845216183, свідоцтво платника ПДВ від 08.09.2021 №200571963.
Основним видом господарської діяльності за КВЕД є: 01.46 розведення свиней.
ГУ ДПС в період з 15.04.2025 по 28.04.2025 проведена документальна планова виїзна перевірка ТОВ “СІМАДА” з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2018 по 31.12.2024, правильності нарахування та обчислення єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 27.07.2017 по 31.12.2024. Термін проведення перевірки продовжувався на п`ять днів з 29.04.2025.
За підсумками перевірки складений акт від 12.05.2025 № 6380/16-31-07-01-01/41484524, де серед іншого встановлено порушення: підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України (далі ПК України), П(С)БО №15 “Дохід”, П(С)БО №16 “Витрати”, П(С)БО №30 “Біологічні активи”, пунктів 3.1, 3.2 Методичних рекомендацій щодо заповнення форм фінансової звітності, затверджених Наказом Міністерства фінансів України від 28.03.2013 №433, в результаті чого встановлено заниження податку на прибуток за 2020 рік в сумі 375302,00 грн; пункту 44.1 статті 44, пунктів 198.1, 198.3, 198.6 статті 198, пункту 201.10 статті 201 ПК України, в результаті чого встановлено заниження податку на додану вартість всього в розмірі 762898,00 грн, у т.ч. по періодам: серпень 2023 – 713474,00 грн, вересень 2023 – 49424,00 грн; пункту 63.3 статті 63 ПК України, пунктів 8.1, 8.2, 8.4 статті 8 Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2011 №1588, із змінами та доповненнями, а саме невнесення інших змін до своїх облікових даних (не подано повідомлення за формою № 20-ОПП про об`єкти оподаткування і об`єкти, пов`язані з оподаткуванням) в кількості 15 повідомлень. 
ГУ ДПС у Полтавській області прийняті податкові повідомлення-рішення №00086540701 від 25.06.2025, яким збільшена сума податкового зобов`язання з податку на прибуток підприємств на суму 375302,00 грн; №00086560701 від 25.06.2025, яким збільшена сума грошового зобов`язання з податку на додану вартість на суму 761898,00 грн, застосовані штрафні (фінансові) санкції на суму 190724,50 грн; №00086600701 від 25.06.2025, яким застосовані штрафні (фінансові) санкції в сумі 15300,00 грн.
ТОВ “СІМАДА” не погодилось із вказаними податковими повідомленнями-рішеннями, звернулось до суду із даним позовом про визнання їх протиправними та скасування.
Задовольняючи позовні вимоги , суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не надав суду належних і допустимих доказів правомірності своїх рішень, не довів їх законності та обґрунтованості, тому суд першої інстанції дійшов до висновку про задоволення позовних вимог ТОВ “СІМАДА” про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 25.06.2025 №00086540701, №00086560701, №00086600701.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позову, виходячи з наступного.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із статтею 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (в редакції, чинній на дату виникнення спірних правовідносин, далі – ПК України).
Пунктом 44.1 статті 44 ПК України передбачено, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
За підпунктом 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 ПК України господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами;
Пунктом 14.1.231 пункту 14.1 статті 14 ПК України встановлено, що розумна економічна причина (ділова мета) - причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності.
Економічний ефект, зокрема, але не виключно, передбачає приріст (збереження) активів платника податків та/або їх вартості, а так само створення умов для такого приросту (збереження) в майбутньому.
Відповідно до пункту 15.1 статті 15 ПК України платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремленні підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок зі сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.
Обов`язки платника податків визначено статтею 16 ПК України. Відповідно до підпункту 16.1.2 пункту 16.1 статті 16 ПК України платник податків зобов`язаний вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів.
Згідно пункту 58.1 статті 58 ПК України контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення, якщо сума грошового зобов`язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян) або якщо за результатами перевірки контролюючим органом встановлено факт:
невідповідності суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації;
завищення розміру задекларованого від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість, розрахованої платником податків відповідно до розділу V цього Кодексу;
заниження або завищення суми податкових зобов`язань, заявленої у податковій (митній) декларації, або суми податкового кредиту, заявленої у податковій декларації з податку на додану вартість, крім випадків, коли зазначене заниження або завищення враховано при винесенні інших податкових повідомлень-рішень за результатами перевірки;
завищення сум податку на доходи фізичних осіб, що підлягає поверненню з бюджету, заявлених у податкових деклараціях, зокрема при використанні права на податкову знижку відповідно до розділу IV цього Кодексу;
наявності помилок при визначенні обов`язкових реквізитів податкової накладної та/або відсутності реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до податкової накладної протягом граничних строків, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до положень пункту 63.3 статті 63 ПК України, з метою проведення податкового контролю платники податків підлягають реєстрації або взяттю на облік у контролюючих органах за місцезнаходженням юридичних осіб, відокремлених підрозділів юридичних осіб, місцем проживання особи (основне місце обліку), а також за місцем розташування (реєстрації) їх підрозділів, рухомого та нерухомого майна, об`єктів оподаткування або об`єктів, які пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність (неосновне місце обліку).
Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, може прийняти рішення про зміну основного та неосновного місця обліку великого платника податків, у тому числі визначити, що облік такого платника податків здійснює територіальний орган центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, який здійснює супроводження великих платників податків, та його структурні підрозділи в разі створення.
Об`єктами оподаткування і об`єктами, пов`язаними з оподаткуванням, є майно та дії, у зв`язку з якими у платника податків виникають обов`язки щодо сплати податків та зборів. Такі об`єкти за кожним видом податку та збору визначаються згідно з відповідним розділом цього Кодексу.
Платник податків зобов`язаний стати на облік у відповідних контролюючих органах за основним та неосновним місцем обліку, повідомляти про всі об`єкти оподаткування і об`єкти, пов`язані з оподаткуванням, контролюючі органи за основним місцем обліку згідно з порядком обліку платників податків.
Заява про взяття на облік платника податків за неосновним місцем обліку подається у відповідний контролюючий орган протягом 10 робочих днів після створення відокремленого підрозділу, реєстрації рухомого чи нерухомого майна чи відкриття об`єкта чи підрозділу, через які провадиться діяльність або які підлягають оподаткуванню.
Відповідно до положень пункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 ПК України, об`єктом оподаткування податком на прибуток підприємств є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які визначені відповідними положеннями цього Кодексу.
Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом збільшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається:
зменшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку);
збільшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).
Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом зменшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається:
збільшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку);
зменшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).
Для платників податку, у яких річний дохід від будь-якої діяльності (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку, за останній річний звітний період не перевищує 40 мільйонів гривень, об`єкт оподаткування може визначатися без коригування фінансового результату до оподаткування на всі різниці (крім від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років та коригувань, визначених підпунктом 140.4.8 пункту 140.4, підпунктом 140.5.16 пункту 140.5, пунктом 140.6 статті 140 цього Кодексу), визначені відповідно до положень цього розділу. Платник податку, у якого річний дохід (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку, за останній річний звітний період не перевищує 40 мільйонів гривень, має право прийняти рішення про незастосування коригування фінансового результату до оподаткування на всі різниці (крім від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років та коригувань, визначених підпунктом 140.4.8 пункту 140.4, підпунктом 140.5.16 пункту 140.5, пунктом 140.6 статті 140 цього Кодексу), визначені відповідно до положень цього розділу, не більше одного разу протягом безперервної сукупності років, у кожному з яких виконується зазначений критерій щодо розміру доходу. Про прийняте рішення платник податку зазначає у податковій звітності з цього податку, що подається за перший рік такої безперервної сукупності років. У подальші роки такої сукупності років коригування фінансового результату також не застосовуються, крім від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років та коригувань, визначених підпунктом 140.4.8 пункту 140.4, підпунктом 140.5.16 пункту 140.5, пунктом 140.6 статті 140 цього Кодексу.
Якщо у платника податку, який прийняв рішення про незастосування коригування фінансового результату до оподаткування на всі різниці (крім від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років та коригувань, визначених підпунктом 140.4.8 пункту 140.4, підпунктом 140.5.16 пункту 140.5, пунктом 140.6 статті 140 цього Кодексу), визначені відповідно до положень цього розділу, в будь-якому наступному році річний дохід (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку, за останній річний звітний період перевищує 40 мільйонів гривень, такий платник податку визначає об`єкт оподаткування починаючи з такого року шляхом коригування фінансового результату до оподаткування на всі різниці, визначені відповідно до положень цього розділу.
Для цілей цього підпункту до річного доходу від будь-якої діяльності, визначеного за правилами бухгалтерського обліку, включається дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг), інші операційні доходи, фінансові доходи та інші доходи.
Згідно із пунктами 5, 7 Національного положення (стандарту) бухгалтерського обліку №15 “Дохід”, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 29.11.99 № 290, дохід визнається під час збільшення активу або зменшення зобов`язання, що зумовлює зростання власного капіталу (за винятком зростання капіталу за рахунок внесків учасників підприємства), за умови, що оцінка доходу може бути достовірно визначена. 
Критерії визнання доходу, наведені в цьому Національному положенні (стандарті), застосовуються окремо до кожної операції. Проте ці критерії потрібно застосовувати до окремих елементів однієї операції або до двох чи більше операцій разом, якщо це випливає із суті такої господарської операції (операцій). 
Визнані доходи класифікуються в бухгалтерському обліку за такими групами: дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг); чистий дохід від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг); інші операційні доходи; фінансові доходи; інші доходи.
Дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) - загальний дохід (виручка) від реалізації продукції, товарів, робіт або послуг без вирахування наданих знижок, повернення раніше проданих товарів та непрямих податків і зборів (податку на додану вартість, акцизного збору тощо).
Чистий дохід від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) визначається шляхом вирахування з доходу від реалізації продукції, товарів, робіт, послуг наданих знижок, вартості повернутих раніше проданих товарів, доходів, що за договорами належать комітентам (принципалам тощо), та податків і зборів.
До складу інших операційних доходів включаються суми інших доходів від операційної діяльності підприємства, крім чистого доходу від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг), зокрема: дохід від операційної оренди активів; дохід від операційних курсових різниць; відшкодування раніше списаних активів; дохід від роялті, відсотків, отриманих на залишки коштів на поточних рахунках в банках, дохід від реалізації оборотних активів (крім фінансових інвестицій), необоротних активів, утримуваних для продажу, та групи вибуття тощо.
До складу фінансових доходів включаються дивіденди, відсотки та інші доходи, отримані від фінансових інвестицій (крім доходів, які обліковуються за методом участі в капіталі).
До складу інших доходів, зокрема, включаються дохід від реалізації фінансових інвестицій; дохід від неопераційних курсових різниць та інші доходи, які виникають у процесі господарської діяльності, але не пов`язані з операційною діяльністю підприємства.
Згідно із пунктами 6, 20 Національного положення (стандарту) бухгалтерського обліку №16 “Витрати”, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 року №318 витратами звітного періоду визнаються або зменшення активів, або збільшення зобов`язань, що призводить до зменшення власного капіталу підприємства (за винятком зменшення капіталу внаслідок його вилучення або розподілу власниками), за умови, що ці витрати можуть бути достовірно оцінені.
До інших операційних витрат включаються: витрати на дослідження та розробки відповідно до Національного положення (стандарту) бухгалтерського обліку 8 "Нематеріальні активи"; собівартість реалізованих виробничих запасів, яка для цілей бухгалтерського обліку складається з їх облікової вартості та витрат, пов`язаних з їх реалізацією; сума безнадійної дебіторської заборгованості та відрахування до резерву сумнівних боргів; втрати від операційної курсової різниці (тобто від зміни курсу валюти за операціями, активами і зобов`язаннями, що пов`язані з операційною діяльністю підприємства); втрати від знецінення запасів; нестачі й втрати від псування цінностей; визнані штрафи, пеня, неустойка; витрати на утримання об`єктів соціально-культурного призначення; інші витрати операційної діяльності.
Відповідно до пункту 4 Національного положення (стандарту) бухгалтерського обліку 30 “Біологічні активи” затвердженого Наказом Міністерства фінансів України 18.11.2005 №790 (далі П(С)БО №30)
біологічний актив - жива тварина або рослина, яка в процесі біологічних перетворень здатна давати сільськогосподарську продукцію та/або додаткові біологічні активи;
біологічні перетворення - процеси росту, дегенерації, продукування та відтворення, які спричиняють якісні та/або кількісні зміни біологічних активів;
поточні біологічні активи - біологічні активи, здатні давати сільськогосподарську продукцію та/або додаткові біологічні активи протягом періоду, що не перевищує 12 місяців, а також тварини на вирощуванні та відгодівлі.
За пунктом 5 П(С)БО №30 біологічний актив та/або сільськогосподарська продукція визнаються активом, якщо підприємство контролює їх в результаті минулих подій, існує імовірність отримання підприємством у майбутньому економічних вигод, пов`язаних з їх використанням, та їх вартість може бути достовірно визначена;
Відповідно до пункту 6 П(С)БО №30 об`єктом бухгалтерського обліку є окремий вид біологічних активів або їх група.
Пунктом 7 П(С)БО №30 передбачено, що біологічні активи при їх первісному визнанні оцінюються за справедливою вартістю зменшеною на очікувані витрати на продаж, крім випадків, коли справедливу вартість достовірно визначити неможливо.
Якщо справедливу вартість достовірно визначити неможливо, біологічний актив зараховується на баланс підприємства за первісною вартістю яка визначається відповідно до Національного П(С)БО 7 “Основні засоби”, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 27 квітня 2000 року №92, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18 травня 2000 року №288/4509, Національного П(С)БО №9 “Запаси”, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 20 жовтня 1999 року №246, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 02 листопада 1999 року за №751/4044.
Відповідно до пункту 10 П(С)БО №30 біологічні активи відображаються на дату проміжного і річного балансу за справедливою вартістю, зменшеною на очікувані витрати на продаж, крім випадків, передбачених пунктом 11 П(С)БО №30. 
За вказаним пунктом довгострокові біологічні активи, справедливу вартість яких на дату балансу достовірно визначити неможливо, можуть визнаватися та відображатися за первісною вартістю з урахуванням накопиченої амортизації і втрат від зменшення корисності. Оцінка та амортизація таких довгострокових біологічних активів здійснюється відповідно до П(С)БО № 7, П(С)БО № 28. 
Поточні біологічні активи та додаткові біологічні активи, справедливу вартість яких на дату балансу достовірно визначити неможливо, можуть визнаватися та відображатися за первісною вартістю, крім поточних біологічних активів рослинництва, які визнаються і відображаються як незавершене виробництво. Оцінка таких поточних біологічних активів здійснюється відповідно до Національного положення (стандарту) 9 
Біологічні активи, справедливу вартість яких на дату балансу достовірно визначити неможливо, оцінюються за первісною вартістю до періоду, у якому можливо визначити їх справедливу вартість.
Визначення справедливої вартості біологічних активів грунтується на цінах активного ринку. За наявності кількох активних ринків біологічних активів їх оцінка ґрунтується на даних того ринку, на якому підприємство передбачає продавати біологічні активи. Причому відповідно до пункту 5.1 Методичних рекомендацій з бухгалтерського обліку біологічних активів затверджених Наказом Міністерства фінансів України 29.12.2006 №1315 підприємство може самостійно визначити методику аналізу джерел інформації з метою встановлення справедливої вартості біологічних активів (пункт 13 П(С)БО №30).
Пункт 14 П(С)БО №30 визначає, що за відсутності активного ринку визначення справедливої вартості біологічних активів здійснюється за останньою ринковою ціною операції з такими активами (за умови відсутності суттєвих негативних змін у технологічному, ринковому, економічному або правовому середовищі, у якому діє підприємство).
Пунктами 198.1 - 198.3 статті 198 ПК України передбачено, що до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з:
а) придбання або виготовлення товарів та послуг;
б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного капіталу та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);
в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;
г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу;
ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.
Датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:
дата списання коштів з рахунку платника податку в банку/небанківському надавачу платіжних послуг на оплату товарів/послуг, а в разі постачання товарів/послуг, оплата яких здійснюється електронними грошима, - дата списання електронних грошей платника податків як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, на електронний гаманець постачальника;
дата отримання платником податку товарів/послуг.
Для операцій із ввезення на митну територію України товарів датою віднесення сум податку до податкового кредиту є дата сплати податку за податковими зобов`язаннями згідно з пунктом 187.8 статті 187 цього Кодексу, а для операцій з постачання послуг нерезидентом на митній території України - дата складення платником податкової накладної за такими операціями, за умови реєстрації такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Датою збільшення податкового кредиту лізингоодержувача (орендаря) для операцій з фінансового лізингу (фінансової оренди) є дата фактичного отримання об`єкта фінансового лізингу (фінансової оренди) таким лізингоодержувачем (орендарем).
Датою віднесення сум до податкового кредиту замовника з договорів (контрактів), визначених довгостроковими відповідно до пункту 187.9 статті 187 цього Кодексу, є дата фактичного отримання замовником результатів робіт (оформлених актами виконаних робіт) за такими договорами (контрактами).
Для товарів/послуг, постачання (придбання) яких контролюється приладами обліку, факт постачання (придбання) таких товарів/послуг засвідчується даними обліку.
Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з:
придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг;
придбанням (будівництвом, спорудженням) основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи;
ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.
Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні засоби почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Пунктом 198.6 статті 198 ПК України передбачено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями (тимчасовими, додатковими та іншими видами митних декларацій, за якими сплачуються суми податку до бюджету при ввезенні товарів на митну територію України), іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.
Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів з дати складення податкової накладної/розрахунку коригування.
Суми податку, сплачені (нараховані) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, зазначені в податкових накладних/розрахунках коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних з порушенням строку реєстрації, включаються до податкового кредиту за звітний податковий період, в якому зареєстровано податкові накладні/розрахунки коригування до таких податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, але не пізніше ніж через 365 календарних днів з дати складення податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних.
Платники податку, які застосовують касовий метод податкового обліку, суми податку, зазначені в податкових накладних/розрахунках коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, та не включені до податкового кредиту протягом періоду 365 календарних днів з дати складення таких податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних у зв`язку з відсутністю фактів списання коштів з рахунку платника податку в банку/небанківському надавачу платіжних послуг (видачі з каси) або надання інших видів компенсацій вартості поставлених (або тих, що підлягають поставці) йому товарів/послуг, мають право на включення таких сум до податкового кредиту у звітному податковому періоді, в якому відбулося списання коштів з рахунку платника податку в банку/небанківському надавачу платіжних послуг (видачі з каси) або надання інших видів компенсацій вартості поставлених (або тих, що підлягають поставці) йому товарів/послуг, але не пізніше ніж через 60 календарних днів з дати такого списання, надання інших видів компенсацій.
У разі зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних згідно з пунктом 201.16 статті 201 цього Кодексу перебіг строків, зазначених у цьому пункті, переривається на період зупинення реєстрації таких податкових накладних / розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) відповідно до підпункту 191.1.2 пункту 191.1 статті 191 цього Кодексу оператором поштового зв`язку, експрес-перевізником.
Відповідно до положень пункту 201.1 статті 201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.
У податковій накладній зазначаються в окремих рядках такі обов`язкові реквізити:
а) порядковий номер податкової накладної;
б) дата складання податкової накладної;
в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг;
г) податковий номер платника податку (продавця та покупця). У разі постачання/придбання філією (структурним підрозділом) товарів/послуг, яка фактично є від імені головного підприємства - платника податку стороною договору, у податковій накладній, крім податкового номера платника податку додатково зазначається числовий номер такої філії (структурного підрозділу);
д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг;
е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг;
є) ціна постачання без урахування податку;
ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні;
з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку;
і) код товару згідно з УКТ ЗЕД, для послуг - код послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг; платники податків, крім випадків постачання підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України, мають право зазначати код товару згідно з УКТ ЗЕД або код послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг неповністю, але не менше ніж чотири перших цифри відповідного коду;
й) індивідуальний податковий номер.
Згідно із пунктом 201.10 статті 201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.
Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.
Податкові накладні, які не надаються покупцю, а також податкові накладні, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.
З метою отримання податкової накладної/розрахунку коригування, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, покупець надсилає в електронному вигляді запит до Єдиного реєстру податкових накладних, за яким отримує в електронному вигляді повідомлення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних та податкову накладну/розрахунок коригування в електронному вигляді. Такі податкова накладна/розрахунок коригування вважаються зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних та отриманими покупцем.
Покупцю товарів/послуг податкова накладна/розрахунок коригування можуть бути надані продавцем таких товарів/послуг в електронній формі з дотриманням вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги".
З метою отримання продавцем зареєстрованого в Єдиному реєстрі податкових накладних розрахунку коригування, що підлягає реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних покупцем, такий продавець надсилає в електронному вигляді запит до Єдиного реєстру податкових накладних, за яким отримує в електронному вигляді повідомлення про реєстрацію розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних та розрахунок коригування в електронному вигляді. Такий розрахунок коригування вважається зареєстрованим в Єдиному реєстрі податкових накладних та отриманими продавцем.
Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.
Якщо надіслані податкові накладні/розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених пунктом 201.1 цієї статті та/або пунктом 192.1 статті 192 цього Кодексу, а також у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування відповідно до пункту 201.16 цієї статті, протягом операційного дня продавцю/покупцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді або зупинення їх реєстрації із зазначенням причин.
Помилки в реквізитах, визначених пунктом 201.1 цієї статті (крім коду товару згідно з УКТ ЗЕД), які не заважають ідентифікувати здійснену операцію, її зміст (товар/послугу, що постачаються), період, сторони та суму податкових зобов`язань, не можуть бути причиною неприйняття податкових накладних у електронному вигляді.
Квитанція про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування надсилається одночасно продавцю та покупцю платнику податку.
Якщо протягом операційного дня не надіслано квитанції про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування, така податкова накладна вважається зареєстрованою в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків:
для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені;
для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені;
для зведених податкових накладних та/або розрахунків коригування до таких зведених податкових накладних, складених за операціями, визначеними пунктом 198.5 статті 198 та пунктом 199.1 статті 199 цього Кодексу, - протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем місяця, в якому вони складені;
для розрахунків коригування, складених постачальником товарів/послуг до податкової накладної, що складена на отримувача - платника податку, в яких передбачається зменшення суми компенсації вартості товарів/послуг їх постачальнику, - протягом 15 календарних днів з дня отримання такого розрахунку коригування до податкової накладної отримувачем (покупцем).
У разі порушення таких строків застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.
Платник податку має право зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну та/або розрахунок коригування, складені починаючи з 1 липня 2015 року, в яких загальна сума податку не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу.
Якщо сума, визначена відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу, є меншою, ніж сума податку в податковій накладній та/або розрахунок коригування, які платник повинен зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних, то платник зобов`язаний перерахувати потрібну суму коштів із свого рахунку у банку/небанківському надавачу платіжних послуг на свій рахунок в системі електронного адміністрування податку на додану вартість.
Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних встановлюється Кабінетом Міністрів України. Покупець має право звіряти дані отриманої податкової накладної на відповідність із даними Єдиного реєстру податкових накладних.
Відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов`язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов`язань за відповідний звітний період.
Виявлення розбіжностей даних податкової декларації та даних Єдиного реєстру податкових накладних є підставою для проведення контролюючими органами документальної позапланової виїзної перевірки продавця та у відповідних випадках покупця товарів/послуг.
У разі допущення продавцем товарів/послуг помилок при зазначенні обов`язкових реквізитів податкової накладної, передбачених пунктом 201.1 статті 201 цього Кодексу, та/або порушення продавцем/покупцем граничних термінів реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкових накладних/розрахунків коригування, реєстрація яких зупинена згідно з пунктом 201.16 цієї статті) податкової накладної та/або розрахунку коригування покупець/продавець таких товарів/послуг має право додати до податкової декларації за звітний податковий період заяву із скаргою на такого продавця/покупця. Таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів, що настають за граничним терміном подання податкової декларації за звітний (податковий) період, у якому не надано податкову накладну або допущено помилки при зазначенні обов`язкових реквізитів податкової накладної та/або порушено граничні терміни реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних. До заяви додаються копії документів, що засвідчують факт сплати податку у зв`язку з придбанням таких товарів/послуг, або копії первинних документів, складених відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", що підтверджують факт отримання таких товарів/послуг.
Протягом 90 календарних днів з дня надходження такої заяви із скаргою з урахуванням вимог, встановлених підпунктом 78.1.9 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу, контролюючий орган зобов`язаний провести документальну перевірку зазначеного продавця для з`ясування достовірності та повноти нарахування ним зобов`язань з податку за такою операцією.
Податкова накладна, що містить помилки в реквізитах, визначених пунктом 201.1 цієї статті (крім коду товару згідно з УКТ ЗЕД), які не заважають ідентифікувати здійснену операцію, її зміст (товар/послугу, що постачаються), період, сторони та суму податкових зобов`язань, є підставою для віднесення покупцем сум податку до податкового кредиту.
Щодо встановленого в ході перевірки заниження позивачем податку на прибуток за рахунок неправомірного здійснення переоцінки біологічних активів , а саме придбаного протягом 2020 року племінного поголів`я свиней, платником, перебуваючи на загальній системі оподаткування, що слугувало підставою для прийняття спірного податкового повідомлення-рішення від 25.06.2025 форми “Р” № 00086540701, яким ТОВ “СІМАДА” збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток підприємств, у розмірі 375 302, 00 грн, колегією суддів встановлено наступне. 
Податковий орган обґрунтовуючи підстави , які слугували встановленню такого порушення, посилається на те , що за період 2018-2020 підприємство перебувало на загальній системі оподаткування , було платником податку на прибуток та, крім того, в зв`язку з неможливістю дослідити активний ринок на певний вид тварин, з причини відсутності інформації у загальному доступі.
Переоцінка активів суб`єктів господарювання, проводиться з метою достовірного відображення їхньої реальної (ринкової) вартості в бухгалтерській звітності.
Уцінка активів здійснюється якщо на дату балансу відбулося зменшення величини первісно очікуваних від використання активу економічних вигод.
Згідно з підпунктом 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 ПК України господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.
За правилами підпункту 14.1.231 пункту 14.1 статті 14 ПК України розумна економічна причина (ділова мета) - причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності.
Отже, зміст поняття розумної економічної причини (ділової мети) передбачає обов`язкову спрямованість будь-якої операції платника на отримання позитивного економічного ефекту, тобто на приріст (збереження) активів платника (їх вартість), а так само створення умов для такого приросту (збереження) в майбутньому. Обов`язково повинен бути намір платника податку отримати відповідний економічний ефект, тобто господарська операція принаймні теоретично (за умови досягнення поставлених завдань) має передбачати можливість приросту або збереження активів чи їх вартості.
Мета отримання доходу як кваліфікуюча ознака господарської діяльності кореспондує з вимогою щодо наявності розумної економічної причини (ділової мети) під час здійснення господарської діяльності. Оскільки господарська діяльність складається із сукупності господарських операцій платника податку (які є формою здійснення господарської діяльності), то розумна економічна причина має бути в кожній господарській операції. Лише в такому разі та чи інша операція може вважатися вчиненою в межах господарської діяльності платника податків. І лише за таких умов платник податків має право на врахування у податковому обліку наслідків відповідних господарських операцій.
З викладеного вище випливає, що продаж активу за ціною нижчою за собівартість може бути кваліфікований, як такий, що не відповідає ознакам господарської операції, вчиненою в межах господарської діяльності платника податків, що в свою чергу позбавляє платника податків права на врахування у податковому обліку наслідків відповідних господарських операцій.
З дослідження актів переоцінки біологічних активів встановлено про відображення в бухгалтерському обліку: 
Дооцінка (+) за 2020 у розмірі 332015,18 грн, у бухгалтерському обліку позивачем оформлена кореспонденцією бухгалтерських проводок: 
Д-т 7102 “Дохід від зміни вартості БА” К-т 791 “Результат операційної діяльності”, 
Д-т 2121 “Молодняк тварин на вирощуванні”, 2122 “Тварини на відгодівлі за справедливою вартістю”, 2131 “Молодняк тварин на вирощуванні за первинною вартістю” К-т 7102.
Сума у розмірі 332015 грн підприємством віднесена до рядка 2120 “Інший операційний дохід” за 2020 рік звіту про фінансовий майновий стан ф. 2, як дохід від первісного визнання та зміни вартості активів за справедливою вартістю.
Уцінка (-) за 2020 у розмірі 3604226,69 грн у бухгалтерському обліку позивачем оформлена кореспонденцією бухгалтерських проводок: 
Д-т 9402 “Дохід від зміни вартості БА” К-т 2121 “Молодняк тварин на вирощуванні”, 2122 “Тварини на відгодівлі за справедливою вартістю”, 2131 “Молодняк тварин на вирощуванні за первинною вартістю” та віднесено на фінансовий результат Д-т 791 К-т 9402.
Сума у розмірі 3604227 грн позивачем віднесена до рядка 2180 “Інші операційні витрати” ф. 2 за 2020 рік звіту про фінансовий майновий стан ф. 2 як витрати від первісного визнання та зміни вартості активів за справедливою вартістю.
Результатом загальної переоцінки біологічних активів підприємством понесено витрати в розмірі 3272,2 тисяч грн (3604,2 тисяч грн – 332,0 тисяч грн).
За поясненнями позивача, саме з метою уникнення вказаного, ТОВ “СІМАДА” була проведена переоцінка біологічних активів, оформлена Актом “Переоцінки біологічних активів” №1 станом на 31.12.2020 р, внаслідок якої відбулася уцінка вартості біологічних активів на суму 3272212 грн, відповідно до їх справедливої вартості.
Переоцінку біологічних активів товариства було проведено згідно до положень Наказу про облікову політику підприємства №10П від 01.01.2019 року, відповідно до пункту 6.4 якого оцінку поточних біологічних активів на дату балансу здійснювати за справедливою вартістю за вирахуванням витрат на продаж, що відповідає пункту 10 П(С)БО №30.
При відображенні в обліку та фінансовій звітності біологічних активів за справедливою вартістю, підприємство повинно обрати метод оцінки біологічних активів. НП(С)БО 30 “Біологічні активи” пріоритетним вказує визначення справедливої вартості за цінами активного ринку.
Станом на 31.12.2020 року комісією позивача проведено дослідження активного ринку:
1) відповідно до інформації Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України (https://minagro.gov.ua/ua/investoram/monitoringstanu-apk) ринкова закупівельна ціна за 1 т свиней в живій вазі по Полтавській області станом на 24 грудня 2020 року становить 38500,00 грн (з ПДВ);
2) відповідно даних Асоціації “Свинарі України” ринкова закупівельна ціна за 1 кг свиней в живій вазі по Полтавській області станом на 52 тиждень 2020 року (з 21.12.2020 по 27.12.2020 року) становила 38,00 грн (з ПДВ);
3) відповідно до даних Головного управління статистики у Полтавській області (копія листа №14-69/16-21 від 08.02.2021) наданих на запит підприємства (копія Листа № 03/02-2 від 02 лютого 2021), ринкова закупівельна ціна за 1 т свиней в живій вазі переробними підприємствами по Полтавській області за 4 квартал 2020 року становила 35422,50 грн (без ПДВ), а ціна реалізації свиней у підприємствах Полтавської області за листопад 2020 року становила 33512,50 грн (без ПДВ).
На основі здійсненого аналізу ринкових цін, комісія прийняла рішення при переоцінці біологічних активів тваринництва взяти за основу ціну 38,50 грн/кг з ПДВ (32,08 грн/кг без ПДВ).
В якості вихідних даних для розрахунків, наведених в позовній заяві та відповіді на відзив, для оцінки біологічних активів позивачем було взято: 
виробничу собівартість станом на 31.12.2020 року за даними бухгалтерського обліку (згідно рахунку 2122);
закупівельну вартість свиней по договору станом на 31.12.2020 року, що визначена у перерахунку на курс євро;
вартість 1 кг живої маси свинини за ринковою ціною на 31.12.2020 р. визначено 32,08 грн за 1 кг та в розрахунку наявної живої маси.
Відповідно до пунктів 24-27 П(С)БО №9 “Запаси” запаси відображаються в бухгалтерському обліку і звітності за найменшою з двох оцінок: первісною вартістю або чистою вартістю реалізації.
Запаси відображаються за чистою вартістю реалізації, якщо на дату балансу їх ціна знизилась або вони зіпсовані, застаріли, або іншим чином втратили первісно очікувану економічну вигоду.
Чиста вартість реалізації визначається по кожній одиниці запасів вирахуванням з очікуваної ціни продажу очікуваних витрат на завершення виробництва і збут.
Сума, на яку первісна вартість запасів перевищує чисту вартість їх реалізації, та вартість повністю втрачених (зіпсованих або тих, що не вистачає) запасів списуються на витрати звітного періоду.
Відповідно до пункту 10 П(С)БО №9 первісною вартістю запасів, що виготовляються власними силами підприємства, визнається їхня виробнича собівартість, яка визначається за П(С)БО 16 “Витрати” Відповідно до пункту 4 П(С)БО №9 чиста вартість реалізації запасів - очікувана ціна реалізації запасів в умовах звичайної діяльності за вирахуванням очікуваних витрат на завершення їх виробництва та реалізацію.
Справедлива вартість - сума, за якою можна продати актив або оплатити зобов`язання за звичайних умов на певну дату. (П(С)БО 7 “Основні засоби”).
Суд доходить висновку про відповідність розрахунків позивача наведеним положенням Національних бухгалтерських стандартів.
Суд наголошує, що відповідачем не наведено іншого розрахунку, не спростовані дані, що використані ТОВ “СІМАДА” для визначення ціни за дослідження активного ринку, не спростовані підстави, вихідні дані та результати розрахунків позивача.
Твердження відповідача про безпідставність проведення переоцінки запасів не обґрунтоване відсутністю належних підстав для позивача щодо проведення переоцінки і, в свою чергу, не спростовані твердження ТОВ “СІМАДА” про обставини, що зумовили для позивача проведення такої переоцінки.
Позивачем станом на 31.12.2020 року за даними бухгалтерського обліку визначена виробнича собівартість біологічних активів: гібридна батьківська свинка F1 (1), гібридна батьківська свинка F1 (1) перевірювана, гібридна батьківська свинка F1 (2), гібридна батьківська свинка F1 (2) перевірювана, кнур (велика біла), кнур (ландрас), кнур (пробник), кнур РІС 337, племінна свинка породи Велика Біла L03 перевірювана, племінна свинка породи Велика Біла перевірювана. 
Так, визначений рівень закупівельної вартості свиней станом на 31.12.2020 року, визначена вартість кг живої маси свинини за ринковою ціною на 31.12.2020, вирахувана справедлива вартість (чиста вартість реалізації запасів) на 31.12.2020. З`ясована різниця між первісною вартістю запасів та чистою вартістю їх реалізації, чим визначена справедлива вартість (чиста вартість реалізації запасів).
За розрахунками визначено, що сума, на яку первісна вартість запасів перевищує чисту вартість їх реалізації, (уцінка) становить 24718793,87 грн (виробнича собівартість, (первісна вартість) - 21446582,37 грн (справедлива вартість (чиста вартість реалізації запасів) становить 3272211,5 грн.
Під час здійснення оцінки біологічних активів позивач виходив с того, що собівартість їх виробництва на дату здійснення оцінки перевищувала ринкову ціну їх продажу.
Оскільки справедливу вартість біологічних активів було визначено, то норми п. 11. Національного положення (стандарту) № 30 в такому випадку не повинні бути застосовані до ТОВ “СІМАДА”.
Визначену справедливу вартість позивачем відображено в бухгалтерському обліку.
В разі проведення уцінки суму, на яку первісна вартість запасів перевищує чисту вартість їх реалізації, списують на витрати звітного періоду (пункт 27 НП(С)БО №9).
На суму такого зменшення здійснюється кореспонденція з дебетом субрахунку 946 “Втрати від знецінення запасів”, що передбачено пунктом 5.8 Методичних рекомендацій з бухгалтерського обліку запасів, затверджені Наказом Міністерства фінансів України 10.01.2007 №2, зі зменшенням фактичної (балансової) вартості відповідних запасів
Дооцінка відображається за кредитом субрахунку 719 “Інші доходи від операційної діяльності” зі збільшенням балансової вартості відповідних запасів (п. 5.8 Методрекомендацій № 2).
При розрахунку фінансового результату по НП(С)БО 9 “Запаси” сума дооцінки відображається в рядку 2120 Інші операційні доходи, сума уцінки в рядок 2180 “Інші операційні витрати”.
У розрахунку фінансового результату сума дооцінки відображається в рядку 2120 Інші операційні доходи, сума уцінки в рядок 2180 “Інші операційні витрати”.
За пунктом 6 П(С)БО №1 “Загальні вимоги до фінансової звітності” фінансова звітність підприємства формується з дотриманням зокрема таких принципів:
обачності, згідно з яким методи оцінки, що застосовуються в бухгалтерському обліку, повинні запобігати заниженню оцінки зобов`язань та витрат і завищенню оцінки активів і доходів підприємства;
превалювання сутності над формою, за яким операції повинні обліковуватись відповідно до їх сутності, а не лише виходячи з юридичної форми.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції , що переоцінка біологічних активів здійснена відповідно до Національного положення (стандарту) 30 та керуючись Методичними рекомендаціями з бухгалтерського обліку біологічних активів затверджених Наказом Міністерства фінансів України 29.12.2006 № 1315 в частині, що не суперечить нормам Національного положення (стандарту) 30, а доводи ГУ ДПС у Полтавській області про неможливість визначення вартості біологічних активів за ціною іншою ніж первісна не обґрунтовані та документально не підтверджені.
Відповідно, податкове повідомлення-рішення №00086540701 від 25.06.2025, яким збільшена сума податкового зобов`язання з податку на прибуток підприємств на суму 375302,00 грн є протиправним та таким, що підлягає скасуванню, а позовні вимоги ТОВ “СІМАДА” в цій частині такими, що підлягають задоволенню.
Щодо встановленого в ході перевірки порушення позивачем вимог п. 44.1 ст. 44, п. 198.1, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 201.10 ст. 201 ПК України, в результаті чого встановлено заниження податку на додану вартість всього в розмірі 762 898 грн. у т.ч. по періодам: серпень 2023 – 713 474 грн., вересень 2023 – 49 424 грн , що слугувало підставою для прийняття спірного податкового повідомлення-рішення від 26.06.2025 № 00086560701, яким донараховано зобов`язання з податку на додану вартість у загальному розмірі 953622,50 грн , колегією суддів встановлено наступне.
Підставою для вказаного висновку слугували встановлені в ході перевірки обставини по взаємовідносинам з ТОВ “ЕЛЕФАНТ АГРО БУД” (нова назва ТОВ “ВІТАЛІТІ ЕЛЕФ”) по придбанню (виготовленню) зерносховищ та облаштування земельних ділянок.
Так, в ході проведення перевірки встановлені взаємовідносини з контрагентом, які мали нереальний характер відносин та які не підтверджені первинними документами, оформленими належним чином, на загальну суму 4577897,88 грн, в т.ч. ПДВ 762897,88 грн, а саме: ТОВ “ЕЛЕФАНТ АГРО БУД”, (нова назва ТОВ “ВІТАЛІТІ ЕЛЕФ”), яке знаходилося на обліку в ГУ ДПС у Київській області, стан 14 - визнано банкрутом, свідоцтво платника анульовано 05.10.2023 за рішенням контролюючого органу, остання звітність по ПДВ подана за січень-вересень 2023 з відсутністю діяльності, за 2024 рік звітність не подавалась.
Згідно облікових даних по бухгалтерському рахунку 631 “Розрахунки з вітчизняними постачальниками” за перевіряємий період ТОВ “CІМАДА” мало взаємовідносини з ТОВ “ЕЛЕФАНТ АГРО БУД” по придбанню зерносховищ для післязбиральної доробки та зберігання зернових, технічних, олійних культур та насіннєвого матеріалу, виконання пусконалагоджувальних робіт зерносховищ, а також надання послуг по розчищенню ділянки території за адресою Полтавська обл., Зінківський р-н, Попівська сільська рада.
ТОВ “СІМАДА” обліковувало дані об`єкти на рахунку 1522 “Виготовлення та модернізація основних засобів”. 
06.12.2019 року ТОВ “СІМАДА” на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Калініченком А.О., приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу, були придбані у ПП “НОВОСЕЛІВСЬКА МОЛОЧНА ФЕРМА” виробничий будинок з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами (Свинокомплекс), який складається: санпропускник “А-1” площею 550 кв. м., рампа прийому свиней - “Б-1” площею 189 кв. м, вагова “В-1” площею 14,9 кв. м, кормоцех “Г-1” площею 1540 кв. м, гараж “Д-1” площею 65,1 кв. м, сховище “Е-1” площею 1540 кв. м, їдальня “Ж-1” площею 196,1 кв. м, побутове приміщення “ 3-1” площею 431,5 кв. м, свинарник “И-1” площею 5229 кв. м, свинарник “I- 1” площею 3467 кв. м, свинарник “ї-1” площею 6314 кв. м, свинарник “Й-1” площею 4104,1 кв. м, свинарник “К-1” площею 4103,3 кв. м, свинарник “Л-1” площею 4804 кв. м., хрячник “М-1” площею 815,3 кв. м, теплогенераторна- котельня “Н-1” площею 6 кв. м, насосна “ 0-1” площею 11,3 кв. м, вбиральня “П”, ворота “ 1-3”, огорожа “ 4”, башта Рожновського, “ 5”, свердловина “ 6-7”, КТП “ 250/10,8”, пожежний резервуар “ 9-10”; лагуни, приймальник, септик, суха фракція “ 11-18”, замощення “ 19”, дизбарєр “ 20” розташований за адресою: Полтавська область, Зіньківський район, с. Попівка, вулиця 50-річчя Перемоги, 35.
В подальшому для здійснення своєї господарської діяльності позивачем прийняте рішення облаштувати виробничі приміщення кормоцех “Г-1” та сховище “Е-1” для використання в якості зерносховищ для післязбиральної доробки та зберігання зернових, технічних, олійних культур та насіннєвого матеріалу. 
Так, між позивачем та ТОВ “ЕЛЕФАНТ АГРО БУД” було укладено чотири договори щодо облаштування двох зерносховищ для післязбиральної доробки та зберігання зернових, технічних, олійних культур та насіннєвого матеріалу:
- №10 від 27.04.2020 року на розчищення ділянки території, 
- №11 від 27.04.2020 року договір поставки 
- №12 від 27.04.2020 року щодо виготовлення власними силами з власного матеріалу та поставки обладнання для двох зерносховищ для післязбиральної доробки та зберігання зернових, технічних, олійних культур та насіннєвого матеріалу – “Моноліт” Модель МН 1000,21-24 
- №13 від 27.04.2020 року на виконання пусконалагоджувальних робіт.
Замовлене позивачем у ТОВ “ЕЛЕФАНТ АГРО БУД” обладнання було виготовлене ним власними силами з використанням власних матеріалів та поставлене позивачу відповідно до умов договору, а роботи були виконані ТОВ “ЕЛЕФАНТ АГРО БУД” належним чином в повному обсязі, у встановлені в договорі строки.
Виробничі приміщення кормоцех “Г-1” та сховище “Е-1” відремонтовані та облаштовані для використання в якості зерносховищ для післязбиральної доробки та зберігання зернових, технічних, олійних культур та насіннєвого матеріалу.
Відображені на балансі ТОВ “СІМАДА” станом на 31 грудня 2020, відповідно до змісту якого вартість основних засобів ТОВ “СІМАДА” за період з 01 січня 2020 по 31 грудня 2020 збільшена з 0,00 до 35931,70 тис. грн (рядок 1010 балансу), незавершені капітальні інвестиції збільшено з 6577,60 тис. грн до 7201,30 тис. грн ( рядок 1005 балансу).
У бухгалтерському обліку дані взаємовідносини відображені наступними бухгалтерськими проводками: Оприбутковано: Д-т- 1522 К-т 631 на загальну суму 3814489,42 грн, Д-т 644 К-т 631 віднесено до податкового кредиту суму ПДВ 762897,88 грн, К-т 311 Д-т 631 проведена оплата 4577387,3 грн.
Введено в експлуатацію з наступного звітного періоду Д-т 103 К-т 1522 об`єкти: Модернізація та ремонт основних засобів Сховище “Е-1” в сумі 2240578,04 грн, Модернізація та ремонт основних засобів Кормоцех “Г-1” в сумі 2 240 578,04 грн. 
Станом на 31.12.2020 заборгованість відсутня.
Колегія суддів зазначає, що правові наслідки у вигляді виникнення у покупця права на формування відповідних сум податкової вигоди виникають за наявності сукупності таких обставин та підстав, зокрема: фактичного (реального) здійснення оподатковуваних операцій; документального підтвердження реального здійснення господарських операцій сукупністю юридично значимих (дійсних) первинних та інших документів, які зазвичай супроводжують операції певного виду; наявності у сторін спеціальної податкової правосуб`єктності; наявності у покупця належним чином складеної та зареєстрованої податкової накладної; наявності ділової мети, розумних економічних причин для здійснення господарської операції.
Водночас норми податкового законодавства у взаємозв`язку з приписами законодавства з питань бухгалтерського обліку та звітності визначають окремі випадки, за яких неможливе формування податкової вигоди, зокрема, це: не пов`язаність здійсненої операції (понесених витрат) з господарською діяльністю покупця (придбання товарів/послуг без мети їх використання у господарській діяльності); фіктивність операцій/нездійснення оподатковуваних операцій; видача податкової накладної особою, яка не є платником податку на додану вартість; відсутність у платника податків юридично значимих первинних документів.
У справах, предмет спору в яких стосується правомірності відображення платником податків у бухгалтерському та податковому обліках фінансових показників господарських операцій, які, за висновком контролюючого органу, є фіктивними, сталою є практика правозастосування Верховним Судом, яка, якщо її узагальнити, полягає в тому, що правові наслідки у вигляді права платника податків на формування в податковому обліку податкового кредиту та витрат наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов`язано з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника. Господарські операції мають відповідати економічному змісту, відображеному в укладених платником податків договорах, та підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.
Про необґрунтованість податкової вигоди можуть свідчити підтверджені доказами доводи контролюючого органу, зокрема про наявність таких обставин, як: неможливість реального здійснення операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг, нездійснення особою, яка значиться виробником товару, підприємницької діяльності; відсутність необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, господарської діяльності у зв`язку з відсутності управлінського або технічного персоналу, основних фондів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів; облік для цілей оподаткування тільки тих господарських операцій, які безпосередньо пов`язані з виникненням податкової вигоди, якщо для цього виду діяльності також потрібне здійснення й облік інших господарських операцій; здійснення операцій з товаром, що не вироблявся або не міг бути вироблений в обсязі, зазначеному платником податків у документах обліку; відсутність документів обліку.
Таким чином, на підтвердження фактичного здійснення господарських операцій, платник повинен мати відповідні первинні документи, які мають бути належно оформленими, містити всі необхідні реквізити, бути підписані уповноваженими особами та які в сукупності із встановленими обставинами справи, зокрема, і щодо можливостей здійснення господарюючими суб`єктами відповідних операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна, обсягу матеріальних та трудових ресурсів, економічно необхідних для здійснення господарських операцій, мають свідчити про беззаперечний факт реального вчинення господарських операцій, що і є підставою для формування платником податків даних податкового обліку.
Верховним Судом вже сформована стала та послідовна правова позиція щодо застосування наведених норм права. Так, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 7 липня 2022 року у справі № 160/3364/19, виснувала, зокрема, що платник податків не може бути обмежений у використанні первинного документа для цілей податкового обліку в тому разі, якщо безпосередньо він не вносив до такого документа неправдиві (недостовірні) відомості. Всі негативні наслідки, пов`язані з недостовірністю даних, зазначених у первинному документі, мають покладатися виключно на ту особу, яка їх внесла. Якщо іншою особою були внесені до документа відомості щодо учасника господарської операції, який має дефекти правового статусу, то добросовісний платник податків, який скористався відповідним документом для підтвердження даних свого податкового обліку, не може зазнавати жодних негативних наслідків у тому разі, якщо інші обставини, зазначені в первинному документі, зокрема рух відповідних активів, мали місце. При цьому має враховуватися реальна можливість платника податків пересвідчитися у тому, чи були достовірними відомості, що внесені до первинного документа його контрагентом.
Такий висновок Велика Палата зробила, застосувавши норму частини восьмої статті 9 Закону України “Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні”, згідно з якою відповідальність за несвоєчасне складання первинних документів і регістрів бухгалтерського обліку та недостовірність відображених у них даних несуть особи, які склали та підписали ці документи. Цю норму Велика Палата тлумачила як таку, в якій відображено принцип індивідуальної відповідальності платника податків за внесення недостовірних відомостей до первинних документів.
Велика Палата Верховного Суду також звернула увагу на те, що визначальним для вирішення спорів про наявність податкових наслідків за результатами вчинення господарських операцій є дослідження сукупності обставин та первинних документів, які можуть як підтверджувати, так і спростовувати реальність господарських операцій. Саме по собі лише наявність вироку щодо контрагента платника податків, факт порушення кримінального провадження відносно контрагента та отримання під час таких свідчень особи щодо не прийняття участі у створенні і діяльності підприємства; лише податкова інформація щодо контрагентів по ланцюгу постачання; лише незначні помилки в оформленні первинних документів (окремо) не є самостійними та достатніми підставами для висновку про нереальність господарських операцій. Водночас у сукупності з іншими обставинами справи наявність або відсутність таких документів чи обставин можуть свідчити на спростування або підтвердження позиції контролюючого органу.
Варто зазначити, що, роблячи висновок про фактичне здійснення господарських операцій, суд першої інстанції виходив із сукупної оцінки комплексу наданих доказів, а не лише з формальної наявності договорів чи податкових накладних, юридичну силу яких як первинних доказів заперечує у апеляційній скарзі податковий орган.
Матеріалами справи підтверджено реальний економічний зміст операцій, їх документальне, логістичне та фінансове забезпечення, рух активів, підтвердження оплат, використання у власній господарській діяльності, що у взаємному зв`язку дозволило встановити наявність самостійної ділової мети та фактичне виконання господарських зобов`язань сторонами.
ГУ ДПС у Полтавській області , заперечуючи реальність спірних господарських операцій, посилається на надання в підтвердження придбання товару, в даному випадку об`єктів нерухомості - зерносховища, видаткових накладних, які не містять обов`язкових реквізитів: місце складання, прізвище постачальника, в результаті чого неможливо ідентифікувати особу, яка видала первинний документ.
З дослідження документів судом першої інстанції встановлено особу, що видала - ТОВ “ЕЛЕФАНТ АГРО БУД”.
Колегія суддів звертає увагу на сталу практику правозастосування Верховним Судом, яка, полягає в тому, що наявність окремих недоліків в оформленні первинних документів платника податків та не можуть свідчити про нереальність господарської операції, оскільки формальні недоліки в первинних документах повинні оцінюватися в сукупності з іншими обставинами справи, при цьому перевагу необхідно надавати реальності здійснення господарської операції та її економічному змісту. При цьому, сама собою наявність, або відсутність окремих документів, зокрема, товарно-транспортних накладних, а також помилки у їх оформленні, не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків, у зв`язку з його господарською діяльністю, мали місце.
Разом з тим, суд звертає увагу й на те, що відповідно до частини другої статті 9 Закону України “Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні” неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.
Оцінивши недоліки, на які посилався контролюючий орган як на підставу для висновку про фактичне нездійснення господарських операцій між Позивачем та його контрагентом, колегія суддів зазначає, що окремі недоліки у змісті деяких первинних документів є несуттєвими, не мають системного та систематичного характеру, а їх наявність сама по собі не зумовлює втрату документами юридичної сили. Такі документи містять усі обов`язкові для цілей оподаткування реквізити та відомості, достатні для встановлення змісту й обсягу господарських операцій.
Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного суду від 21 січня 2026 по справі № 380/25114/23.
Щодо посилання ГУ ДПС у Полтавській області на не встановлення ланцюгів постачання такого товару як зерносховище та не встановлення походження придбаних матеріалів для виготовлення конструкцій, відсутності достатньої кількість кваліфікованих працівників, відповідних основних засобів в ТОВ “ЕЛЕФАНТ АГРО БУД”, колегія суддів зазначає , що чинне законодавство не ставить умовою дійсності правочинів, а також виникнення податкових зобов`язань платника у залежність від стану податкового обліку його контрагентів, наявності чи відсутності у останніх основних фондів, тощо. Відсутність у контрагентів добросовісного платника податку, яким є позивач, матеріальних та трудових ресурсів, не виключає можливості реального виконання такими платниками господарських операцій, та не свідчить про одержання необґрунтованої податкової вигоди покупцем (замовником).
Можливі порушення суб`єктами господарювання в ланцюгу постачання товарів так само не можуть бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог законодавства щодо формування об`єкта оподаткування податком на прибуток та податку на додану вартість, тому платник податків (покупець товарів) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема, у вигляді позбавлення права на формування витрат та податкового кредиту, за можливу неправомірну діяльність його контрагентів у ланцюгу постачання за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагентів та злагодженість дій між ними.
Також, норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певним постачальником товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог законодавства щодо формування об`єкта оподаткування податком на прибуток та податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на формування витрат та податкового кредиту, за можливу неправомірну діяльність його контрагентів за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагентів та злагодженість дій між ними.
Аналогічний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 16.04.2019 у справі №804/6909/17 , від 21.02.2020 у справі №815/253/16 та від 17 грудня 2025 року у справі № 380/4180/20.
Однак у справі, що переглядається, податковим органом не доведено, а судами не встановлено існування таких обставин.
До матеріалів справи відповідачем не надано інформації про проведення документальної перевірки ТОВ “ЕЛЕФАНТ АГРО БУД”, тобто первинні бухгалтерські документи цього товариства не вивчалися. 
Висновки відповідача ґрунтуються на даних податкової інформації щодо спірних контрагентів без проведення зустрічних звірок, а не на аналізі суті та наслідків господарських операцій, які мали місце у періоді, який перевірявся, що, в свою чергу, не є безумовною підставою для висновків про відсутність фактичного виконання спірних договорів за умови наявності первинних документів, які спростовують такі доводи. 
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду від 09 квітня 2025 року у справі № 320/7062/24.
Верховним Судом у постанові від 02.02.2022 у справі №300/718/20 зазначено, що узагальнена податкова інформація не є доказом нездійснення конкретних господарських операцій з надання послуг позивачу. Крім цього, така інформація сама по собі не доводить та не може свідчити про наявність податкових правопорушень, на які посилається контролюючий орган. Висновки відповідача гуртуються на податковій інформації відносно контрагента позивача, а не на аналізі суті та наслідків господарських операцій, які мали місце у періоді, який перевірявся, та не є безумовною підставою для висновків про відсутність фактичного виконання спірних операцій за умови наявності первинних документів, які спростовують такі доводи.
За правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 15.01.2019 у справі №826/4717/16, презумпція добросовісності платника податків означає, що подані платником контролюючому органу документи податкової звітності є дійсними, повно та об`єктивно відтворюють господарські операції, що є об`єктом оподаткування та/або фінансові показники яких вшивають на податковий обов`язок платника податків, якщо інше не буде доведено контролюючим органом. У площині процесуального регулювання презумпції добросовісності платника податків відповідає обов`язок доведення контролюючим органом правомірності прийнятого рішення в судовому процесі, порушеному за позовом платника податків про скасування рішення як неправомірного, в розумінні частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України.
Податкове законодавство не ставить у залежність податковий облік (стан) у певного платника податків від дотримання його контрагентами податкової дисципліни та правильності ведення ними податкового або бухгалтерського обліку. 
Твердження податкового органу про відсутність у контрагентів позивача необхідної для ведення господарської діяльності кількості працівників не свідчить про нереальність господарських операцій, оскільки контрагент платника податків має право залучати їх на підставі цивільно-правових угод.
Означена позиція позивача узгоджується з позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 19.06.2018 у справі №817/1422/13-а, за якою висновок щодо правильності відображення платником податків в податковому обліку господарських операцій є результатом податкової перевірки платника податків з дослідженням фінансово-господарських документів, пов`язаних з нарахуванням і сплатою податків.
Таким чином, не відображення ТОВ “ЕЛЕФАНТ АГРО БУД” у своїй податковій звітності наявної в нього кількості працівників є порушенням саме ним податкового законодавства, а якщо контрагент позивача допустив такі порушення, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо нього.
У постанові Верховного Суду від 24.09.2020 у справі №820/329/17 вказано, що чинне податкове законодавство не ставить умовою дійсності правочинів, а також виникнення податкових зобов`язань платника у залежність від стану податкового обліку його контрагентів, знаходження за місцем реєстрації, наявності/відсутності основних фондів, чи фактичної сплати контрагентами податку до бюджету по всьому ланцюгу товарообігу. Допущені попередніми постачальниками у ланцюгу постачання товару певні порушення податкового законодавства тягнуть негативні наслідки саме для таких постачальників та не впливають на право позивача на віднесення до складу податкового кредиту сплаченого податку на додану вартість постачальникам товару.”
Щодо твердження відповідача про ненадання позивачем сертифікатів походження матеріалів, які могли бути використані при будівництві виробничої будівлі, підтвердження перевезення матеріалів на об`єкту, а саме товаро-транспортні накладні, дорожні листи, тощо, суд зазначає, що правові висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 25 лютого 2021 року (справа № 803/1684/17, адміністративне провадження №К/9901/51649/18, ЄДРСРУ №95176997), від 21 січня 2021 року (справа №813/2204/17, адміністративне провадження №К/9901/35740/18, ЄДРСРУ № 94328053), від 24 травня 2019 року (справа №826/7423/16), від 6 лютого 2018 року (справа №816/166/15-а), від 11 вересня 2018 року (справа №804/4787/16) передбачають, що транспортні документи на перевезення товарно-матеріальних цінностей з наслідками формування бази оподаткування податком на прибуток та на додану вартість не є обов`язковими при оподаткуванні операцій за договорами купівлі-продажу або поставки, вони є обов`язковими при оподаткуванні операцій за договорами саме перевезення, а отже, відсутність у позивача деяких товарно-транспортних накладних або наявність в них певних недоліків не може бути самостійним доказом безтоварності господарських операцій.
Відсутність товарно-транспортних накладних не є безумовною підставою ставити під сумнів здійснення господарських операцій. Правила перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні не встановлюють правил податкового обліку валових витрат та податкового кредиту платника податків. При цьому, документи обумовлені правилами перевезень вантажів автомобільним транспортом, зокрема, товарно-транспортна накладна та подорожній лист, не є документами первинного бухгалтерського обліку, що підтверджують обставини придбання та продажу товарно-матеріальних цінностей.
Аналогічну правову позицію висловлено Верховним судом у постанові від 11.09.2018 по справі №804/4787/16 (провадження №К/9901/3335/17).
Сертифікати ж відповідності не є первинними бухгалтерськими документами, в розумінні статті 9 Закону України “Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в України”.
Стосовно посилання відповідача в обґрунтування нереальності господарських операцій позивача із ТОВ “ЕЛЕФОНТ АГРО БУД” про визнання товариства банкрутом, анулювання свідоцтва платника податку на додану вартість 05.10.2023 за рішенням контролюючого органу, подання останньої звітності по ПДВ за січень-вересень 2023 з відсутністю діяльності, неподання звітності за 2024 рік колегія суддів зазначає , що такі обставини не релевантні до оцінюваних правовідносин за різниці у часових межах, відповідно не можуть впливати на висновки щодо реальності господарських операцій, вчинених раніше.
ГУ ДПС вказує, що з огляду наданих для перевірки первинних документів (видаткових накладних, податкових накладних, договорів, актів наданих послуг, не можливо ідентифікувати статус проведеної ТОВ “ЕЛЕФАНТ АГРО БУД” господарської операції з об`єктом основного засобу. 
Однак, згідно даних бухгалтерського обліку ТОВ “СІМАДА” встановлено, що витрати віднесено на об`єкти, які обліковуються на балансі позивача, а саме: модернізація та ремонт основного засобу Сховище "Е-1" та модернізація та ремонт основного засобу Кормоцех "Г-1" в складі свинокомплексу, придбаного підприємством згідно договору купівлі-продажу від 06.12.2019 року у іншого СГ.
Крім вказаного, відповідачем зазначено, що на підставі даних ІКС “Податковий блок” в визначеному проміжку часу (період виконання робіт по виготовленню зерносховищ та облаштування земельних ділянок на об`єктах ТОВ “СІМАДА”) ТОВ “ЕЛЕФАНТ АГРО БУД” одночасно виконував роботи для низки інших суб`єктів господарювання, які розташовані в різних місцевостях, в т.ч.: ДП “Дослідне господарство “Нива” інституту розведення і генетики тварин; ПП “Картопля Полтавщини”, СГ Товариство “Єрківці-2”;, ТОВ “Відродження-СВ”, ТОВ “Агрофірма “Васильківська”, ФГ “Березюк”. Даний факт доводить неможливість виконання ТОВ “ЕЛЕФАНТ АГРО БУД” будівельних робіт різного об`єму для декількох замовників.
Однак, вказана обставина в жодному разі не може свідчити про нереальність господарських операції, вчинених позивачем.
В ході розгляду справи позивачем обґрунтована наявність ділової мети укладення і виконання договорів №10 від 27.04.2020 року на розчищення ділянки території, №11 від 27.04.2020 року поставки, №12 від 27.04.2020 року щодо виготовлення власними силами з власного матеріалу та поставки обладнання для двох зерносховищ для післязбиральної доробки та зберігання зернових, технічних, олійних культур та насіннєвого матеріалу – “Моноліт” Модель МН 1000,21-24, №13 від 27.04.2020 року на виконання пусконалагоджувальних робіт, за умов придбання виробничого будинку з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами за адресою: Полтавська область, Зіньківський район, с. Попівка, вулиця 50-річчя Перемоги, 35 і прийняття в подальшому, для здійснення своєї господарської діяльності позивачем, рішення облаштувати виробничі приміщення кормоцех “Г-1” та сховище “Е-1” для використання в якості зерносховищ для післязбиральної доробки та зберігання зернових, технічних, олійних культур та насіннєвого матеріалу.
Замовлене позивачем у ТОВ “ЕЛЕФАНТ АГРО БУД” обладнання було виготовлене ним власними силами з використанням власних матеріалів та поставлене позивачу відповідно до умов договору, а роботи були виконані ТОВ “ЕЛЕФАНТ АГРО БУД” належним чином в повному обсязі, у встановлені в договорі строки, виробничі приміщення кормоцех “Г-1” та сховище “Е-1” відремонтовані та облаштовані для використання в якості зерносховищ для післязбиральної доробки та зберігання зернових, технічних, олійних культур та насіннєвого матеріалу.
Про вказане свідчить і отримання позивачем економічного ефекту від господарських операцій, що відображені на балансі ТОВ “СІМАДА” станом на 31 грудня 2020, відповідно до змісту якого вартість основних засобів ТОВ “СІМАДА” за період з 01 січня 2020 по 31 грудня 2020 збільшена з 0,00 до 35931,70 тис. грн (рядок 1010 балансу), незавершені капітальні інвестиції збільшено з 6577,60 тис. грн до 7201,30 тис. грн ( рядок 1005 балансу).
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про недоведеність відповідачем відсутності виконання ТОВ “ЕЛЕФАНТ АГРО БУД”, операцій щодо поставки (виготовлення) зерносховищ та виконання робіт, відповідно необґрунтованим та недоведеним є висновок про неправомірне завищення позивачем суми податкового кредиту на 762898,00 грн, тому податкове повідомлення-рішення №00086560701 від 25.06.2025, яким збільшена сума грошового зобов`язання з податку на додану вартість на суму 761898,00 грн та застосовані штрафні (фінансові) санкції на суму 190724,50 грн є протиправним та таким, що підлягає скасуванню, а позовні вимоги ТОВ “СІМАДА” в цій частині такими, що підлягають задоволенню.
Щодо податкового повідомлення-рішення від 26.06.2025 №00086600701, яким застосовано штраф за не подання повідомлення за формою 20-ОПП в розмірі 15300 гривень.
Так, в ході проведення перевірки встановлено порушення пункту 63.3 статті 63 ПК України, пун6ктів 8.1, 8.2, 8.4 статті 8 Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2011 року №1588, із змінами та доповненнями, а саме невнесення інших змін до своїх облікових даних (не подано повідомлення за формою № 20-ОПП про об`єкти оподаткування і об`єкти, пов`язані з оподаткуванням) в кількості 15 повідомлень, які обліковуються підприємством на рахунку 10 “Основні засоби”, в т.ч.: критий дезінфікуючий бар`єр, аплікатори для внесення органічних рідких добрив, витратомір, генератор дизельний, дробарка, комп`ютер-сервер, компресор Kaeser, насосно-дизельні установки, сепаратор, утилізатор термічний з газовими пальниками, ультрацентробіжний млин, система відеонагляду, сонячні батареї.
З матеріалів справи вбачається, що згідно договору купівлі-продажу з ПП “Новоселівська молочна ферма” (продавець) передав у власність покупцю (ТОВ “СІМАДА”) виробничий будинок з господарськими (допоміжними будівлями та спорудами (Свинокомплекс), який складається з: санпропусник “А-1” площею 550 кв.м, рампа прийому свиней – “Б-1” площею 189 кв.м, вагова “В-1” площею 14,9 кв.м, кормоцех “Г-1” площею1540 кв.м, гараж “Д-1” площею 65,1 кв.м, сховище “Е-1” площею 1540 кв.м, їдальня “Ж-1” площею 196,1 кв.м, побутове приміщення “З-1” площею 431,5 кв.м, свинарники в кількості 6 об`єктів, хрячник площею 815,3 кв.м, теплогенераторна-котельня, насосна, вбиральня, ворота, огорожа, башта Рожновського, свердловина,КТП, пожежний резервуар, лагуни, приймальник, сепник, суха фракція, замощення, дизбар`єр та розташований за адресою: Полтавська область, Зінківський р-н, вулиця 50-річчя Перемоги, будинок 35, в подальшому – нерухоме майно.
Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №191963606 від 06.12.2019 про реєстрацію права власності від 06.12.2019 об`єктом нерухомого майна є виробничий будинок з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами (Свинокомплекс), який не є об`єктом житлової нерухомості та розташований за адресою: Полтавська область, Зіньківський район, с. Попівка, вулиця 50-річчя Перемоги, будинок 35. 
Вищезазначений тип об`єкта оподаткування “Свинокомплекс” взятий на облік в контролюючому органі 17.02.2020, реєстраційний номер об`єкта оподаткування 1922589853213 за подання позивачем повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність за Формою 20-ОПП, згідно якого найменування об`єкта оподаткування є Свинокомплекс розташований за адресою: Полтавська область, Зіньківський район, с. Попівка, вулиця 50-річчя Перемоги, будинок 35. 
За поясненнями ТОВ “СІМАДА”, в подальшому, для здійснення своєї виробничої діяльності позивачем для вказаного Свинокомплексу було придбане обладнання, зазначене в Акті перевірки відповідачем як таке, щодо якого позивачем не було подано до органів ГУ ДПС у Полтавській області повідомлення за формою №20- ОПП, зокрема 15 об`єктів: Критий дезінфікуючий бар`єр, Аплікатор для внесення органічних рідких добрив, Аплікатор для внесення органічних рідких добрив, Витратомір (для ПММ), Генератор дизельний, Дробарка, комп`ютер-сервер, Компресор Kaeser, Насосно-дизельна установка (2 шт.), Сепаратор, Утилізатор термічний з газовими пальниками, Ультрацентробіжний млин, Система відеонагляду, Сонячні батареї).
Відповідно до п. 8.1. Порядку обліку платників податків і зборів, затверджений наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2011 №1588 (Далі Порядок №1588), платник податків зобов`язаний повідомляти про всі об`єкти оподаткування і об`єкти, пов`язані з оподаткуванням, контролюючий орган за основним місцем обліку у порядку, встановленому цим розділом.
Згідно з Наказом Міністерства фінансів № 323 від 24.06.2020 пункт 8.4 розділу VIII Порядку №1588 доповнено новим абзацом відповідно до якого під час надання повідомлень за формою № 20-ОПП застосовується принцип укрупнення інформації, яка надається про об`єкт оподаткування (наприклад, якщо подається інформація про об`єкти оподаткування - офіс, склад, склад-магазин, розташовані в одному офісному центрі за одною адресою, достатньо надати інформацію за одним із типів об`єктів оподаткування, зазначивши у найменуванні: офіс, склад, склад-магазин).
ТОВ “СМАДА” до суду надані пояснення щодо належного використання Свинокомплексу:
- критий дезінфікуючий бар`єр, забезпечує ветеринарно-санітарний контроль і дезінфекцію транспорту, що в`їжджає на територію комплексу, персоналу та матеріалів і є елементом системи біозахисту для недопущення занесення інфекцій у виробничу зону.
- аплікатор для внесення органічних рідких добрив+ Витратомір+ Компресор Kaeser+ Насосно-дизельна установка (2 шт.), є частиною системи для внесення рідкої фракції, що є органічним добривом, безпосередньо на поля, що має в своєму складі насосно-дизельну установку (2 штуки) для подачі з лагуни, компресор для продувки системи, витратомір для контролю дозування внесення органічних добрив в залежності від плану посіву на поля, а також аплікатор для внутрішньо- ґрунтового внесення.
- генератор дизельний, забезпечує резервне енергопостачання свинокомплексу у випадку відключення електроенергії та підтримує роботу систем вентиляції, обігріву, освітлення, подачі кормів та води, що критично важливо для збереження поголів`я.
- дробарка та ультрацентробіжний млин, використовуються як складові кормовиробництва, а саме подрібнення та змішування компонентів для приготування кормів для тварин, знаходиться безпосередньо на території -свинокомплексу.
- комп`ютер-сервер, забезпечує роботу автоматизованих систем управління виробництвом - обліку поголів`я, та є елементом системи керування комплексом.
- сепаратор, призначений для розділення гною на тверду та рідку фракції та є елементом екологічної системи комплексу, який дозволяє переробляти відходи у добрива й мінімізувати екологічне навантаження.
- утилізатор термічний з газовими пальниками, використовується для спалювання біологічних відходів (загиблих тварин, заражених матеріалів) із дотриманням ветеринарно-санітарних вимог та є частиною системи біобезпеки комплексу.
- система відеонагляду, здійснює контроль за технологічними процесами, територією, безпекою персоналу та тварин та є частиною системи управління та охорони комплексу.
- сонячні батареї забезпечують часткове або резервне живлення об`єктів комплексу, зменшуючи енергозалежність та забезпечуючи безперервність роботи технологічних систем, є частиною енергетичної інфраструктури комплексу.
Усе перелічене обладнання та споруди є взаємопов`язаними складовими частинами свинокомплексу, без яких неможливе повноцінне функціонування виробничого процесу. Вони утворюють єдиний технологічний комплекс, що забезпечує біобезпеку, енергозабезпечення, кормоприготування, утилізацію відходів і автоматизацію виробництва. Зазначене обладнання не є самостійними об`єктами господарської діяльності, а лише елементами технологічної структури свинокомплексу, які не можуть функціонувати окремо без основного виробничого об`єкта.
З наведеного вбачається, що жоден з перелічених об`єктів не може використовуватись самостійно для провадження ТОВ “СІМАДА” основного виду господарської діяльності за КВЕД, яким є: 01.46 розведення свиней. Розташоване в свинокомплексі виробниче обладнання не може вважатись окремим об`єктом оподаткування оскільки не використовується кожен окремо, а використовується в комплексі в одному виробничому процесі позивача.
Вказане відповідачем не спростовано. Фактів використання описаного обладнання окремо задля провадження господарської діяльності, отримання прибутку не наведено.
Не наведено відповідачем фактів, що доводять статус описаних об`єктів окремо як об`єктів оподаткування або об`єктів, які пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність позивача.
Придбані підприємством основні засоби, відповідно приписів пунктів 8.1, 8.2, 8.4 статті 8 Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2011 року №1588, із змінами та доповненнями та п.63.3 ст.63 ПК України підлягають внесенню інших змін до своїх облікових даних та подання контролюючому органу інформацію про всі об`єкти оподаткування й об`єкти, пов`язані з оподаткуванням, що є власними, орендованими або переданими в оренду. 
З метою проведення податкового контролю платники податків підлягають реєстрації або взяттю на облік у контролюючих органах за місцезнаходженням юридичних осіб, відокремлених підрозділів юридичних осіб, місцем проживання особи (основне місце обліку), а також за місцем розташування (реєстрації) їх підрозділів, рухомого та нерухомого майна, об`єктів оподаткування або об`єктів, які пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність (неосновне місце обліку).
Об`єктами оподаткування і об`єктами, пов`язаними з оподаткуванням, є майно та дії, у зв`язку з якими у платника податків виникають обов`язки щодо сплати податків та зборів. Такі об`єкти за кожним видом податку та збору визначаються згідно з відповідним розділом цього Кодексу.
Відповідно до Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2011 №1588 із змінами та доповненнями: платник податків зобов`язаний повідомляти про всі об`єкти оподаткування і об`єкти, пов`язані з оподаткуванням, органи державної податкової служби за місцезнаходженням таких об`єктів (за основним та неосновним місцем обліку) у порядку, встановленому цим розділом (пункт 8.1 статті 8).
Об`єктами оподаткування і об`єктами, пов`язаними з оподаткуванням або через які провадиться діяльність (далі - об`єкти оподаткування), є майно та дії, у зв`язку з якими у платника податків виникають обов`язки щодо сплати податків та зборів. Такі об`єкти за кожним видом податку та збору визначаються згідно з відповідними розділами Податкового кодексу України (пункт 8.2 статті 8).
Пункт 8.4 розділу VIII Порядку №1588 доповнений новим абзацом відповідно до якого під час надання повідомлень за формою № 20-ОПП застосовується принцип укрупнення інформації, яка надається про об`єкт оподаткування (наприклад, якщо подається інформація про об`єкти оподаткування - офіс, склад, склад-магазин, розташовані в одному офісному центрі за одною адресою, достатньо надати інформацію за одним із типів об`єктів оподаткування, зазначивши у найменуванні: офіс, склад, склад-магазин).
Враховуючи вищенаведене , матеріалами справи не підтверджено порушення ТОВ “СІМАДА” положень пункту 63.3 статті 63 ПК України, пунктів 8.1, 8.2, 8.4 статті 8 Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2011 №1588, відповідно податкове повідомлення-рішення №00086600701 від 25.06.2025, яким застосовані штрафні (фінансові) санкції в сумі 15300,00 грн є протиправним та таким, що підлягає скасуванню, а позовні вимоги ТОВ “СІМАДА” в цій частині такими, що підлягають задоволенню.
Згідно зі статтею 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на Відповідача.
Однак, відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, всупереч вимогам закону в ході розгляду справи суду не надано належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів, які би свідчили про законність і обґрунтованість оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.
Доводи апеляційної скарги наведеного не спростовують та не узгоджуються із правовим регулюванням спірних правовідносин, позицію щодо чого неодноразово висловлював Верховний Суд, зокрема й у постановах, згаданих вище.
Відповідно до правових висновків Великої Палати Верховного Суду, наведених у постанові від 30.01.2019 у справі №755/10947/17, суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Верховного Суду, а тому до спірних правовідносин підлягає застосуванню саме правові позиції Верховного Суду, викладені у постановах зазначених вище в даній постанові.
Зважаючи на вказані судові рішення Верховного Суду, суд апеляційної інстанції не виключає можливості того, що після прийняття судом рішення у цій справі, остання правова позиція Верховного Суду буде незмінною.
Фактично доводи апеляційної скарги зводяться виключно до непогодження з оцінкою обставин справи, при цьому порушень норм процесуального права, які б вплинули або змінили цю оцінку, відповідачами не зазначено. Відповідачем наводяться доводи, аналогічні тим, які містяться у відзиві на позовну заву та були предметом розгляду судом першої інстанції інстанцій та спростовані ним.
При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (№ 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (№ 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).
Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.
Зважаючи на результати апеляційного перегляду оскарженого судового рішення та положення статті 139 КАС України, у справі відсутні підстави для зміни розподілу судових витрат зі сплати судового збору.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.
Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 02.02.2026 по справі № 440/9531/25 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 	(підпис)	З.Г. Подобайло	
Судді	(підпис)  (підпис) 	М.О. Семененко   І.С. Чалий   	
Повний текст постанови складено 27.04.2026 року