МЕТАЛУРГІЙНИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ 

Справа № 210/4143/23 
Провадження № 2/210/30/26 

Р І Ш Е Н Н Я
іменем України
26 травня 2026 року          
Металургійний районний суд міста Кривого Рогу у складі головуючого судді Сільченко В. Є., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз», третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровськгаз збут» про визнання незаконними дій щодо збільшення норми використання природного газу та визнання права споживачів на забезпечення та встановлення індивідуальних газових лічильників у порядку захисту прав споживачів, -

ВСТАНОВИВ:
Позивачі звернулись до суду з позовом про визнання незаконними дій щодо збільшення норми використання природного газу та визнання права споживачів на забезпечення та встановлення індивідуальних газових лічильників у порядку захисту прав споживачів.
Позов мотивовано тим, що АТ «ОГРМ «Криворіжгаз» в односторонньому порядку перестало виконувати свої зобов`язання перед споживачами, визначені Типовим договором розподілу природного газу, в частині забезпечення на межі балансової належності належного обліку природного газу, що призвело до штучного завищення АТ «ОГРМ «Криворіжгаз» визначених об`ємів розподілу, споживання природного газу та поклало на споживачів щомісячні додаткові витрати.
АТ «ОГРМ «Криворіжгаз» встановило споживачам на будинок за адресою: АДРЕСА_1 загальнобудинковий вузол обліку газу. Даний факт підтверджується розрахунковими квитанціями споживачів, де зазначено, що об`єм спожитого природного газу нараховуються на підставі показань загальнобудинкового вузла обліку газу.
В березні 2017 року споживачам стало відомо, що для них АТ «ОГРМ «Криворіжгаз» в односторонньому порядку з 01.03.2017 року почало нараховувати об`єми використаного природного газу згідно показань загальнобудинкового прибору обліку газу.
Дані дії АТ «ОГРМ «Криворіжгаз» споживачі вважають незаконними.
Фактичний об`єм розподіленого природного газу по об`єкту побутового споживача визначається за допомогою лічильника газу, який встановлюється на межі балансової належності об`єкта споживача.
Відповідно до п. 3 гл. 4 розд. ІХ Кодексу газороподільних систем визначення фактичного об`єму спожитого газу за об`єктом побутових споживачів будинку АДРЕСА_1 , які використовують газ тільки для приготування їжі та не забезпечені приладами обліку газу, визначається за нормами споживачння.
Таким чином, згідно із ЗУ «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», Кодексі газороподільних систем, Типового договору розподілу природного газу, побутовим споживачам природного газу, що проживають в будинку АДРЕСА_1 , які не забезпеченні приладами обліку газу, для визначення фактичного об`єму споживання (розподілу/постачання) природного газу по їх квартирах, на межі балансової належності, якою є територіально відокремлюючі стіни даних квартир, АТ «ОГРМ «Криворіжгаз» (Оператор ГРМ) повинно встановити квартирні лічильники газу, а вразі відмови від встановлення квартирних лічильників газу припинити газопостачання.
Оскільки позивачі як побутові споживачі за договором розподілу природного газу не забезпечені індивідуальними лічильниками газу, фактичний об`єм спожитого (розподіленого/поставленого) природного газу по об`єкту побутового споживача за відповідний календарний місяць визначається за нормами споживання відповідно до п. 3 гл. 4 розд. ІХ Кодексу ГРС. 
Отже, дії АТ «ОГРМ «Криворіжгаз» щодо встановлення загальнобудинкового приладу обліку газу замість квартирних лічильників газу побутовим споживачам, що проживають в будинку АДРЕСА_1 , оскільки такі дії вчинені з порушенням положень ЗУ «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», Кодексу ГРС, Типового договору розподілу природного газу.
Встановлення загальнобудинкового приладу обліку природного газу побутовим споживачам природного газу, що проживають в будинку АДРЕСА_1 ставить у нерівне становище побутових споживачів цього будинку перед іншими побутовими споживачами багатоквартирних будинків у Дніпропетровській області, в яких Оператором ГРМ встановлені індивідуальні лічильники газу, оскільки приймання-передача та визначення фактичного об`єму спожитого газу буде визначатись не по об`єктам побутових споживачів (квартирах), а за будинком, чим порушуються умови Типового договору та ЗУ «Про захист прав споживачів».
Тому, позивачі просять суд:
- визнати незаконним дії АТ «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз» щодо встановлення загальнобудинкового вузла обліку газу в будинку АДРЕСА_1 ; зобов`язати АТ ««Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз» демонтувати загальнобудинковий вузол обліку газу в будинку АДРЕСА_1 ; 
- визнати незаконним встановлений АТ «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз» режим нарахування об`ємів спожитого природного газу згідно показань загальнобуинкового прибору обліку газу згідно показань загальнобудинкового прибору обліку газу для побутових споживачів природного газу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ), ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 ), ОСОБА_3 ( АДРЕСА_4 ), ОСОБА_4 ( АДРЕСА_5 ), ОСОБА_5 ( АДРЕСА_6 ), ОСОБА_6 ( АДРЕСА_7 ), ОСОБА_7 ( АДРЕСА_8 ), ОСОБА_8 ( АДРЕСА_9 ), ОСОБА_9 ( АДРЕСА_10 ), ОСОБА_10 ( АДРЕСА_11 ), ОСОБА_11 ( АДРЕСА_12 ), ОСОБА_12 ( АДРЕСА_13 ); 
- зобов`язати АТ «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз» з 01.10.2016 року поновити для побутових споживачів природного газу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ), ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 ), ОСОБА_3 ( АДРЕСА_4 ), ОСОБА_4 ( АДРЕСА_5 ), ОСОБА_5 ( АДРЕСА_6 ), ОСОБА_6 ( АДРЕСА_7 ), ОСОБА_7 ( АДРЕСА_8 ), ОСОБА_8 ( АДРЕСА_9 ), ОСОБА_9 ( АДРЕСА_10 ), ОСОБА_10 ( АДРЕСА_11 ), ОСОБА_11 ( АДРЕСА_12 ), ОСОБА_12 ( АДРЕСА_13 ) режим нарахування природного газу відповідно до встановлених Кабінетом Міністрів України норм споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників;
- визнати право на забезпечення індивідуальними безкоштовними газовимим лічильниками за рахунок АТ «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз» за побутовими споживачами природного газу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ), ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 ), ОСОБА_3 ( АДРЕСА_4 ), ОСОБА_4 ( АДРЕСА_5 ), ОСОБА_5 ( АДРЕСА_6 ), ОСОБА_6 ( АДРЕСА_7 ), ОСОБА_7 ( АДРЕСА_8 ), ОСОБА_8 ( АДРЕСА_9 ), ОСОБА_9 ( АДРЕСА_10 ), ОСОБА_10 ( АДРЕСА_11 ), ОСОБА_11 ( АДРЕСА_12 ), ОСОБА_12 ( АДРЕСА_13 );
- визнати, що АТ «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз» відповідно до статті 6 ЗУ «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» зобов`язано за свій рахунок в термін до 01.01.2021 року здійснити встановлення індивідуальних газових лічильників в квартирах побутових споживачів природного газу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ), ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 ), ОСОБА_3 ( АДРЕСА_4 ), ОСОБА_4 ( АДРЕСА_5 ), ОСОБА_5 ( АДРЕСА_6 ), ОСОБА_6 ( АДРЕСА_7 ), ОСОБА_7 ( АДРЕСА_8 ), ОСОБА_8 ( АДРЕСА_9 ), ОСОБА_9 ( АДРЕСА_10 ), ОСОБА_10 ( АДРЕСА_11 ), ОСОБА_11 ( АДРЕСА_12 ), ОСОБА_12 ( АДРЕСА_13 ).
Ухвалою суду від 11.08.2023 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачу встановлено строк для надання відзиву.
05.09.2023 року до суду надійшов відзив, який мотивований тим, що враховуючи постанову НКРЕКП №1388 від 28.07.2023 року, з 01.08.2023 року АТ «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз» не є Оператором ГРМ, а норми Кодексу ГРМ, ЗУ «Про забезпечення комерційного обліку « не розповсюджують свою дію на взаємовідносини АТ «Криворіжгаз» зі споживачами в частині здійснення розподілу природного газу або зміни об`ємів та обсягів розподіленого природного газу споживачам та здійснення перерахунку, забезпечення комерційного обліку, адже повноваження у відповідача відсутні.
З 01.08.2023 року правовідносини, що виникають між позивачами та АТ «Криворіжгаз» не регулюються ЗУ «»Про житлово-комунальні послуги», так як відповідач не надає послуги з розподілу природного газу.
Таким чином, з 01.08.2023 року АТ «Криворіжгаз» не має права демонтувати загальнобудинкові лічильники газу, не встановлює режим нарахування об`ємів спожитого природного газу згідно показань загальнобудинкового прибору обліку природного газу, до повноважень АТ «Криворіжгаз» не входить здійснення перерахунку плати за газ, виходячи із діючих протягом вказаного періоду норм споживання газу для громадян для приготування їжі, в квартирах яких не встановлені газові лічильники, не має повноважень на забезпечення індивідуальними газовими лічильниками побутових споживачів.
05.12.2017 року ПАТ «Криворіжгаз» було встановлено загальнобудинковий вузол обліку природного газу за адресою: АДРЕСА_1 , який було введено в експлуатацію з 05.12.2017 року.
Відповідно до ч. 1 ст. 6 ЗУ «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» (в редакції, що діяла на момент встановлення загальнобудинкового лічильника за адресою позивачів) суб`єкти господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, зобов`язані були забезпечити встановлення лічильників газу для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, в яких газ використовується, зокрема тільки для приготування їжі – до 01.01.2018 року.
В ч. 1 ст. 6 вказаного Закону не зазначено право абонента на індивідуальний лічильник газу, мова йде саме про обов`язок оператора ГРМ забезпечити встановлення як індивідуальних, так і загальнобудинкових лічильників газу, що забезпечить 100% облік спожитого газу населенням.
ПАТ «Криворіжгаз» було розроблено та подано на затвердження НКРЕКП План розвитку газорозподільної системи ПАТ «Криворіжгаз» на 2016-2025 роки. Постановою ККРЕКП від 31.03.2016 року №547 (зі змінами) затверджено План розвитку газорозподільної системи ПАТ «Криворіжгаз» на 2016-2025 роки та джерела його фінансування по розділах.
У і розділі Плану розвитку на 2016-2025 роки (Інвестиційна програма ПАТ «Криворіжгаз» на 2016 рік) було передбачено з урахуванням технічних та економічних чинників загальнобудинковий лічильник за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Ціолковського, 14.
Таким чином. ПАТ «Криворіжгаз» не може відступати від положень, встановлених Планом розвитку газорозподільної системи ПАТ «Криворіжгаз» на 2016-2025 роки, яка затверджена постановою НКРЕКП від 31.03.2016 року №547 та в подальшому постановою НКРЕКП №2347 від 22.12.2016 року.
19.01.2018 року, тобто після встановлення загальнобудинкового вузла обліку природного газу на ввідному газопроводі багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 , набрали чинності зміни до ЗУ «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», які були внесені ЗУ «Про внесення змін до ЗУ «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» щодо порядку встановлення лічильників споживачам природного газу» від 21.12.2017 року №2260-VIII.
Так, змінами до вказаного Закону було доповнено ст. 2 Закону новою частиною другою, згідно з якою з метою забезпечення комерційного обліку природного газу для населення суб`єкти господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, оснащують споживачів природного газу – фізичних осіб (населення) індивідуальними лічильниками газу. Загальнобудинковий лічильник газу може бути встановлений лише за згодою співвласників багатоквартирного будинку в порядку, визначеному ст. 10 ЗУ «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку».
Таким чином, за адресою АДРЕСА_1 забезпечено облік природного газу відповідно до вимог Закону в редакції, що існувала на момент виникнення спірних правовідносин, а тому позовні вимоги позивачів є безпідставними та не підлягають задоволенню.
При цьому, відповідач звертає увагу, що вищезазначений обов`язок на встановлення лічильника газу трактується ЗУ «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» лише з технічної точки зору як виконання робіт і не включає в себе поняття повного фінансування таких робіт за кошти АТ «Криворіжгаз».
Згідно з ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» фінансування робіт з оснащення лічильниками газу населення здійснюється за рахунок: коштів суб`єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території; коштів відповідного бюджету; інших джерел не заборонених законодавством.
Таким чином, АТ «Криворіжгаз» правомірно встановлено загальнбудинковий ВОГ згідно вимог законодавства України, що діяло на момент виникнення спірних правовідносин.
Звертає увагу суду на те, що вирішення питання про визнання незаконними дії щодо встановлення загальнобудинкового лічильника газу за адресою позивачів та демонтаж загальнобудинкового лічильника газу буде стосуватися прав та законних інтересів інших споживачів – мешканців будинку АДРЕСА_1 , розподіл природного газу яким здійснюється відповідно до показників загальнобудинкового лічильника газу.
Крім того, загальнобудинковий лічильник газу за адресою: АДРЕСА_1 встановлено і опломбовано 05.12.2017 року. 
З вищевикладеного слідує, що строк позовної давності для звернення до суду із вимогою щодо визнання незаконним дій по встановленню АТ «Криворіжгаз» загальнобудинкового лічильника газу за адресою: АДРЕСА_1 , закінчився 05.12.2020року.
Позовні вимоги щодо зобов`язання демонтувати загальнобудинковий лічильник газу, визнання незаконними встановленого режиму нарахування об`ємів природного газу, зобов`язання з 01.10.2016 року поновити режим нарахування відповідно до норм споживання, є похідними від основної позовної вимоги: визнання незаконним дій щодо встановлення загальнобудинкових лічильників газу.
Тому, представник відповідача просить суд застосувати строк позовної давності до позовних вимог та відмовити у задоволенні позовних вимог.
Згідно з ч. 5 ст. 279 ЦПК України, справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Вирішуючи надану справу у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що позивачі є споживачами послуг відповідача за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 10, 12, 14, 15 зворот, 17, 18 зворот, 19 зворот, 20 зворот, 21 зворот, 23, 24 зворот, 28).
Згідно з ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про захист прав споживачів» держава забезпечує споживачам захист їх прав, надає можливість вільного вибору продукції, здобуття знань і кваліфікації, необхідних для прийняття самостійних рішень під час придбання та використання продукції відповідно до їх потреб, і гарантує придбання або одержання продукції іншими законними способами в обсязі, що забезпечує рівень споживання, достатній для підтримання здоров`я і життєдіяльності.
Відповідно до ст. 21 ЗУ «Про захист прав споживачів» права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо при реалізації продукції будь-яким чином порушується свобода волевиявлення споживача та/або висловлене ним волевиявлення.
Пунктами 3, 4, 7 ч. 1 ст. 21 ЗУ «Про захист прав споживачів» передбачено, що крім інших випадків порушень прав споживачів, права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо виконавець послуги нав`язує такі умови одержання послуги, які ставлять споживача у нерівне становище порівняно з іншими споживачами, порушується принцип рівності сторін договору, ціну продукції визначено неналежним чином.
Стаття 2 ЗУ «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» (в редакції від 10.10.2015 року) визначає, що постачання природного газу здійснюється за умови його комерційного обліку, зокрема, для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, у яких природний газ використовується: комплексно, у тому числі для опалення, - з 1 січня 2012 року; для підігріву води та приготування їжі - з 1 січня 2016 року; тільки для приготування їжі - з 1 січня 2018 року.
Частиною 1 ст. 3 ЗУ «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» (в редакції від 10.10.2015 року) передбачено, що фінансування робіт з оснащення лічильниками газу населення здійснюється за рахунок: коштів суб`єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території; коштів відповідного бюджету; інших джерел, не заборонених законодавством.
Відповідно до ст. 4 ЗУ «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» (в редакції від 10.10.2015 року) виконавцями робіт із встановлення вузлів обліку природного газу є суб`єкти господарювання, що: здійснюють розподіл природного газу на відповідній території; отримали відповідні дозволи для виконання робіт із встановлення вузлів обліку природного газу.
Відповідно до ч. 1 ст. 6 ЗУ «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» (в редакції від 10.10.2015 року) суб`єкти господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, зобов`язані забезпечити встановлення лічильників газу: для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, в яких газ використовується: комплексно, у тому числі для опалення, - до 1 січня 2012 року; для підігріву води та приготування їжі - до 1 січня 2016 року; тільки для приготування їжі - до 1 січня 2018 року.
З матеріалів справи встановлено та не оспорюється сторонами, що за адресою: АДРЕСА_1 було встановлено загальнобудинковий лічильник обліку газу та опломбовано 05.12.2017 року в 1-3 під`їзді та 06.12.2017 року в 4 під`їзді (а.с. 147, 148, 149, 150).
Разом з цим, вже після встановлення загальнобудинкового лічильника за адресою позивачів, а саме з 20.01.2018 року частину 2 ст. 2 ЗУ «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» викладено в новій редакції.
Так, відповідно до ч. 2 ст. 2 ЗУ «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» (в редакції від 20.01.2018 року) з метою забезпечення комерційного обліку природного газу для населення суб`єкти господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, оснащують споживачів природного газу - фізичних осіб (населення) індивідуальними лічильниками газу. Загальнобудинковий лічильник газу може бути встановлений лише за згодою співвласників багатоквартирного будинку в порядку, визначеному статтею 10 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку»
Отже, ЗУ «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» в редакції від 10.10.2015 року, який діяв на момент встановлення загальнобудинкового лічильника за адресою: АДРЕСА_1 не було передбачено обов`язку суб`єктом господарювання встановлення саме індивідуальних лічильників кожному споживачу.
До 20 січня 2018 року питання встановлення загальнобудинкового приладу обліку природного газу не було врегульоване на рівні закону, а регламентувалося підзаконними нормативно-правовими актами.
Приписами абзаців третього-п`ятого пункту 4 Тимчасового положення у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 27 січня 2016 року № 46) передбачено, що:
- ініціювати встановлення будинкового вузла обліку на багатоквартирний будинок, групу багатоквартирних будинків, групу споживачів можуть як власник (власники) такого будинку (таких будинків) (квартир), так і оператор газорозподільної системи;
- встановлення будинкового вузла обліку здійснюється згідно з Кодексом газорозподільних систем. Встановлення будинкового вузла обліку, в тому числі витрати на проектування, монтаж, здійснюється за кошти сторони, яка ініціювала встановлення такого вузла обліку;
- власник (власники) будинку (будинків) (квартир), особа, відповідальна за експлуатацію будинку (будинків) (далі - експлуатаційна організація), балансоутримувач будинку (будинків) тощо та оператор газорозподільної системи зобов`язані врегулювати між собою договірні відносини щодо зняття показань будинкового вузла обліку та лічильників газу, установлених у квартирі (далі - квартирні лічильники газу) (за їх наявності), а також забезпечення можливості проведення монтажу, збереження та здійснення експлуатації будинкового вузла обліку. У разі неврегулювання зазначених питань газопостачання такому будинку, групі будинків, групі споживачів може бути припинено відповідно до законодавства.
Відповідно до пункту 1 глави 5 розділу IX Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року №2494, за ініціативи балансоутримувача (управителя) або оператора газорозподільної системи та за їх рахунок у багатоквартирному будинку (гуртожитку) або на групу будинків (гуртожитків), мешканці яких у повному обсязі чи частково розраховуються за нормами споживання, або для цілей складання загального балансу споживання природного газу може бути організований та встановлений загальнобудинковий вузол обліку природного газу. Бадансоутримувач (управитель) не може відмовити оператору газорозподільної системи в організації та встановленні загальнобудинкового вузла обліку природного газу, якщо ці заходи здійснюються за рахунок Оператора ГРМ.
З наведених положень вбачається, що станом на 05-06 грудня 2017 року (дата встановлення лічильника) оператор газорозподільної системи мав право встановити загальнобудинковий лічильник природного газу, врегулювавши з власником (власниками) будинку, експлуатаційною організацією, балансоутримувачем будинку (будинків) тощо договірні відносини щодо зняття показань будинкового вузла обліку, а також забезпечити можливості проведення монтажу, збереження та здійснення експлуатації будинкового вузла обліку.
Відтак, відповідачем було встановлено загальнобудинковий вузол обліку газу на будинок АДРЕСА_1 відповідно до ЗУ «Про забезпечення комерційного обліку природного газу`в редакції від 10.10.2015 року.
Разом з цим, розглядаючи клопотання відповідача про застосування строків позовної давності, суд приходить до наступного.
Актами пломбування комерційного вузла обліку газу підтверджується, що 05.12.2017 року було встановлено та опломбовано в 1-3 під`їзді, та 06.12.2017 року в 4 під`їзді.
Позивачі до суду звернулись 07.08.2023 року.
Згідно з ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.
Початок перебігу позовної давності визначається статтею 261 ЦК України. Так, за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила(частина перша статті 261 ЦК України). А за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята цієї статті).
Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.
Значення позовної давності полягає в тому, що цей інститут забезпечує визначеність та стабільність цивільних правовідносин. Він дисциплінує учасників цивільного обігу, стимулює їх до активності у здійсненні належних їм прав, зміцнює договірну дисципліну, сталість цивільних відносин» (постанова Верховного суду від 01 квітня 2020 року у справі №501/1437/16 (провадження №61-45332св18).
У постанові від 10 жовтня 2019 року у справі 357/9126/17 (провадження №61-36495св18) Верховний суд зробив наступний правовий висновок: «Згідно статей 256, 257 ЦК України позовна давність – це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Частинами 5, 6 ст. 261 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення свого права.
Позовна давність – це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності виконує кілька завдань, у тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу.
Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність – це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення.
Механізм застосування позовної давності повинен бути достатньо гнучким, тобто, як правило, він мусить допускати можливість зупинення, переривання та поновлення строку позовної давності, а також корелювати із суб`єктивним фактором, а саме – обізнаністю потенційного позивача про факт порушення його права (пункти 62, 66 рішення від 20 грудня 2007 року у за заявою №23890/02 у справі «Фінікарідов проти Кіпру»).
З урахуванням особливостей конкретних правовідносин початок перебігу позовної давності може бути пов`язаний з різними юридичними фактами та їх оцінкою управомоченою особою».
Усуваючи розбіжності у застосуванні судами норм матеріального права, а саме, частини 1 статті 261 ЦК України, Верховний Суд України у постанові від 21 травня 2014 року у справі №6-7цс14 дійшов до наступного правового висновку: «згідно ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.
Отже, за змістом зазначеної норми законодавець виходить не тільки з безпосередньої обізнаності особи про факти порушення її прав, а й об`єктивної можливості цієї особи знати про ці факти».
Суд враховує, що про порушення свого права позивачі довідались 05.12.2017 року та 06.12.2017 року, тобто з моменту встановлення загальнобудинкового лічильника.
Тому, позивачі звернулись до суду 07.08.2023 року з позовом поза межами встановленого законом строку позовної давності.
Більш того, з клопотаннями про поновлення пропущеного строку з зазначенням поважності причин, позивачі до суду не звертались.
За вказаних обставин позовні вимоги про визнання незаконними дій щодо збільшення норми використання природного газу та визнання права споживачів на забезпечення та встановлення індивідуальних газових лічильників у порядку захисту прав споживачів задоволенню не підлягає у зв`язку зі спливом строку позовної давності.
Враховуючи, що позивачі звільнені від сплати судового збору, відповідно до ст 141 ЦПК України судовий збір необхідно компенсувати за рахунок держави.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 253, 256, 257, 261 ЦК України, ст.ст. 79-82, 141, 265, 279, 354, 355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз», третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровськгаз збут» про визнання незаконними дій щодо збільшення норми використання природного газу та визнання права споживачів на забезпечення та встановлення індивідуальних газових лічильників у порядку захисту прав споживачів залишити без задоволення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду. 
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду складено та підписано 26 травня 2026 року.

Суддя: В. Є. Сільченко