КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

справа №761/27579/25 Головуючий у І інстанції - Чайка О.С.
апеляційне провадження №33/824/1901/26 Доповідач у ІІ інстанції - Приходько К.П.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

06 квітня 2026 року суддя Київського апеляційного суду Приходько К.П., за участі захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Хацкової Аліни Олександрівни, представника Координаційно-моніторингової митниці Григораша Дмитра Івановича, розглянув апеляційну скаргу Хацкової Аліни Олександрівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 02 жовтня 2025 року, якою

ОСОБА_1 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , 
громадянина України, керівника
ТОВ «Інтрокс», зареєстрованого за адресою: 
АДРЕСА_1 

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 50 відсотків вартості товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил, у розмірі 332155,36 грн., без конфіскації безпосередніх предметів порушення митних правил, -

установив:

Як убачається з матеріалів справи, а саме протоколу про порушення митних правил №0035/UA126000/2025 від 19 березня 2025 року, 24 жовтня 2024 року на митну територію України через пункт пропуску «Орлівка» відділу митного оформлення №5 митного поста «Придунайський» Одеської митниці у транспортному засобі з р.н.з. НОМЕР_1 / НОМЕР_2 на адресу ТОВ «Інтрокс» (Україна, 65020, м. Одеса, вул., Розкидайлівська, буд. 29, оф. 26, код ЄДРПОУ 45549354) ввезено партію товару: «продукт з комерційною назвою: Fuel additive «solvent» (Присадка для палива «сольвент») у вигляді прозорої, безбарвної, рухливої рідини з запахом спирту. Суміш органічних сполук, що містить етанол мінімум 50% максимум 60% (в основі, що переважає за масою усі інші виявлені компоненти), метиловий спирт мінімум 40% максимум 48%, які можуть використовуватись у бензинах для підвищення октанового числа. Фірма виробник - Chimie Liquide. Країна виробництва - TR.», код УКТЗЕД 38119000, загальною вагою брутто 23000 кг, заявленою вартістю 14950 Євро.
Підставою для переміщення вказаних товарів через митний кордон України були такі документи: попередня митна декларація одержувача ТОВ «Інтрокс» від 15 жовтня 2024 року №24UA903000967717U0, а також товаросупровідні документи: інвойс №GIB2024000000010 від 11 жовтня 2024 року, а також міжнародна автомобільна накладна CMR №б/н від 11 жовтня 2024 року.
3гідно з вказаними товаросупровідними документами продавцем товару виступала компанія «BENDRYSTE UAB» (Draugystes pr. 14, LT-77150, Siauliali, Lietuva), відправником - «HAMSIOGLU PETROL INSAAT TAAHHUT TIC.» (INTASYON MAH. ANKARA CD. №:81, KARTEPE/KOCAELI), а покупцем та одержувачем - ТОВ «Інтрокс». Відправлення товарів здійснено з митної території Туреччини (місто Tekirdag).
Вказані товари транспортним засобом з р.н.з. НОМЕР_1 / НОМЕР_2 доставлено у зону діяльності Енергетичної митниці до відділу митного оформлення «Бориспіль» митного поста «Центральний».
25 жовтня 2024 року товар заявлено до митного оформлення за митною декларацією типу ІМ40ДЕ №24UA903250000463U6 декларантом ФОП ОСОБА_2 , що підтверджується інформацією, заявленою у графах митної декларації 14 та 54.
Разом із митною декларацією типу ІМ40ДЕ №24UA903250000463U6 до митниці були надані такі документи: контракт №1705-1 від 17 травня 2024 року, укладений між компаніями «BENDRYSTE UAB» (Литва) та ТОВ «Інтрокс», інвойс №GIB2024000000010 від 11 жовтня 2024 року, згідно якого фактурна вартість товару складає 14950 Євро, міжнародну автомобільну накладу CMR №б/н від 11 жовтня 2024 року та інші, необхідні для здійснення митного контролю та митного оформлення документи, які зазначені в графі 44 вказаної митної декларації.
30 жовтня 2024 року з метою перевірки законності ввезення компанією ТОВ «Інтрокс» товару «присадка для палива «сольвент» на митну територію України, Координаційно-моніторинговою митницею до Департаменту міжнародної взаємодії Державної митної служби додатком до листа №7.9-3/20-5/4/3660 від 30 жовтня 2024 року направлено проєкт запиту до митних органів Туреччини (вих. №26/26-04/11/2494 від 05 листопада 2024 року).
06 лютого 2025 року до Координаційно-моніторингової митниці надійшла відповідь від митних органів Туреччини (лист Департаменту міжнародної взаємодії від 06 лютого 2025 року №26/26-04/7/325) на запит про надання взаємної адміністративної допомоги у проведенні перевірки дотримання законодавства України з питань митної справи при ввезенні на митну територію України товару «присадка для палива» на адресу ТОВ «Інтрокс».
Від митних органів Туреччини отримано копію транзитної декларації MRN 24TR59090000040866 від 11 жовтня 2024 року, інвойсу №GIB2024000000010 від 11 жовтня 2024 року та CMR №б/н від 10 жовтня 2024 року.
Згідно з відомостями транзитної декларації MRN 24TR59090000040866 від 11 жовтня 2024 року відправником товарів у гр.2 вказано компанію «HAMSIOGLU PETROL INSAAT TAAHHUT TIC.» (ISTASYON MAH. ANKARA CD. №:81, KARTEPE/KOCAELI, одержувачем у гр.8 зазначено «INTROKS LLC» (Ukrai№, 65020, Odesa Region, Odesa). Всього у гр.31 зазначено 2 товари: 1) «DENATURE EDILMEMIS ETIL ALKOL» (спирт етиловий неденатурований - переклад з турецької) HS CODE 22071000, вагою брутто/нетто - 12650 кг; 2) «META№L» (метанол - переклад з турецької) HS CODE 29051100, вагою брутто/нетто 10350 кг.
На підставі інвойсу №GIB2024000000010 від 11 жовтня 2024 року від перевізника («shipper») - «HAMSIOGLU PETROL INSAAT TAAHHUT TIC.» (INTASYON MAH. ANKARA CD. №:81, KARTEPE/KOCAELI) для вантажоодержувача («consig№e») «UAB BENDRYSTE» (Draugystes pr. 14, LT-77150, Siauliali, Liethuania) із повідомленням («№tify») компанії «INTROKS LLC» (Ukrai№, 65020, Odesa Region, Odesa) переміщено товари: 1) «METHA№L» (метанол - переклад за англійської) у кількості 10,350 МТ на суму 6727,50 Євро; 2) «ETHYL ALCOHOL» (спирт етиловий - переклад за англійської) у кількості 12,650 МТ на суму 8222,50 Євро; Загальна вага брутто товарів складає 23000 кг, а загальна вартість - 14950 Євро.
Під час співставлення відомостей, зазначених в транзитній декларації MRN 24TR59090000040866 від 11 жовтня 2024 року та інвойсі №GIB2024000000010 від 11 жовтня 2024 року, отриманих від митних органів Туреччини (лист Департаменту міжнародної взаємодії від 06 лютого 2025 року №26/26-04/7/325), з даними, які містяться у документах, що подавались до митного оформлення за митною декларацією від 25 жовтня 2024 року №24UA903250000463U6, встановлено невідповідність відомостей щодо найменування товарів, відомостей необхідних для визначення коду товару згідно УКТЗЕД, та його митної вартості, а саме:
- відповідно до митної декларації ІМ40ДЕ від 25 жовтня 2024 року №24UA903250000463U6 на митну територію України у транспортному засобі з р.н.з. НОМЕР_1 / НОМЕР_2 ввезено партію товару: «продукт з комерційною назвою: Fuel additive «solvent» (Присадка для палива «сольвент») у вигляді прозорої, безбарвної, рухливої рідини з запахом спирту. Суміш органічних сполук, що містить етанол мінімум 50% максимум 60% (в основі, що переважає за масою усі інші виявлені компоненти), метиловий спирт мінімум 40% максимум 48%, які можуть використовуватись у бензинах для підвищення октанового числа. Фірма виробник - Chimie Liquide. Країна виробництва - TR.», код УКТЗЕД 38119000, загальною вагою брутто 23000 кг, заявленою вартістю 14950 Євро;
- згідно з транзитною декларацією MRN 24TR59090000040866 від 11 жовтня 2024 року та інвойсі №GIB2024000000010 від 11 жовтня 2024 року у транспортному засобі з р.н.з. НОМЕР_1 / НОМЕР_2 з митної території Туреччини в Україну на адресу компанії «INTROKS LLC» (Ukrai№, 65020, Odesa Region, Odesa) відправлено 2 товари: 1) «спирт етиловий» HS CODE 22071000 у кількості 12650 кг на суму 8222,50 Євро; 2) «метанол» HS CODE 29051100 у кількості 10350 кг на суму 6727,50 Євро.
Отже, відомості щодо найменування товарів, відомості необхідні для визначення коду товару згідно УКТЗЕД, та його митної вартості, з відповіді митних органів Туреччини не відповідають даним, вказаним у документах, поданим при перемішені товару через митний кордон України та їх митному оформленню ТОВ «Інтрокс».
За результатами вивчення всіх вищевказаних документів встановлено, що товари: 1) «спирт етиловий» код УКТЗЕД 22071000 у кількості 12650 кг; 2) «метанол» код УКТЗЕД 29051100 у кількості 10350 кг загальною вартістю 14950 Євро, що згідно з курсом НБУ станом на дату переміщення товарів через митний кордон України (24.10.2024) становить - 664310,72 грн., переміщено через митний кордон України з приховуванням від митного контролю шляхом подання митному органу, як підстави для переміщення товарів документів (інвойсу № GIB2024000000010 від 11.10.2024), що містить неправдиві відомості щодо найменування товарів, відомості необхідні для визначення коду товару згідно УКТЗЕД, та його митної вартості.
Таким чином, дії директора ТОВ «Інтрокс» ОСОБА_1 призвели до переміщення товарів загальною вартістю 664310,72 грн., через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, шляхом подання митному органу, як підстави для переміщення товарів документів, а саме: інвойсу № GIB2024000000010 від 11 жовтня 2024 року, що містить неправдиві відомості щодо найменування товарів, відомості необхідні для визначення коду товару згідно УКТЗЕД, та його митної вартості.
Зазначені дії, на думку уповноваженої особи митниці, мають ознаки порушення митних правил, передбачених ч. 1 ст. 483 МК України.
Постановою Шевченківського районного суду міста Києва від 02 жовтня 2025 року, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 50 відсотків вартості товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил у розмірі 332155,36 грн., без конфіскації безпосередніх предметів порушення митних правил.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, Хацкова А.О., яка діє в інтересах ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилається на те, що судом винесена постанова з неправильним застосуванням норм матеріального права і порушенням норм процесуального права.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначила, що протокол про порушення митних правил складено 19 березня 2025 року, а відтак шестимісячний строк накладення адміністративного стягнення закінчився 20 вересня 2025 року та суд був позбавлений права накладати адміністративне стягнення.
Також зазначила, що підстава для складання протоколу про порушення митних правил носить не доведений та сумнівний характер.
Суд першої інстанції при встановленні обставин справи, встановив, що митному органу було надано всі документи (відомості) про товари, достатні для їх ідентифікації.
Звинувачуючи особу у тому, що вона перемістила або вчинила дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю митний орган не надав прямі докази умисності дій чи необережності, а також не довів той факт, що декларанту достовірно було відомо про невідповідність опису товару та чи він мав у своєму розпорядженні певні дані, які свідчили про невідповідність товаросупровідних документів фактичним характеристикам товару.
Звертає увагу на те, що особа може брати участь у митних відносинах як декларант у двох випадках: коли вона особисто здійснює декларування товарів або як його власник або як уповноважений власником.
Декларант може здійснювати декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення самостійно або уповноважувати інших осіб на здійснення декларування від свого імені.
У разі самостійного декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення декларантом передбачену МК України відповідальність за вчинення порушення митних правил у повному обсязі несе декларант.
Особа, уповноважена на декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення від імені декларанта, має такі самі обов`язки, права і несе таку саму відповідальність, що й декларант.
Таким чином, власник товару підлягає відповідальності лише у тому випадку, коли він здійснював декларування товару або з метою приховування від митного контролю особисто вчиняв будь-які дії, що складають об`єктивну сторону такого порушення.
При цьому таке діяння за суб`єктивною стороною характеризується прямим умислом на подання митному органу документів, що містять неправдиві дані.
За відсутності зазначених умов саме по собі зайняття особою керівної посади на підприємстві - власника товару, переміщеного з приховуванням від митного контролю, не утворює в її діях складу правопорушення.
Враховуючи викладене, просить скасувати оскаржувану постанову та закрити провадження у справі відносно ОСОБА_1 за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Апелянт просить також поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді Шевченківського районного суду м. Києва від 02 жовтня 2025 року, зазначивши, що про наявне відносно ОСОБА_1 провадження останній не знав, участі у розгляді справи не приймав, що підтверджується матеріалами справи.
20 січня 2026 року було відкрито виконавче провадження за поданням ДМС України на постанову від 02 жовтня 2025 року у справі яка переглядається та лише 19 лютого 2026 року ОСОБА_1 стало відомо про наявність постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 19 лютого 2025 року, а 26 лютого 2026 року його представник ознайомилась з матеріалами справи та протоколом про порушення митних правил.
Не зволікаючи, апеляційну скаргу було подано 03 березня 2026 року.
Перевіривши причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду, передбаченого ст. 294 КУпАП, апеляційний суд вважає можливим поновити Хацковій А.О., яка діє в інтересах ОСОБА_1 пропущений строк, оскільки пропущений він був з поважних причин.
У судовому засіданні захисник ОСОБА_1 - Хацкова А.О. апеляційну скаргу підтримала, просила її задовольнити.
Представник Координаційно-моніторингової митниці Григораш Д.І. заперечив проти доводів апеляційної скарги, просив відмовити у її задоволенні, а постанову суду першої інстанції залишити без змін.
У своїх письмових запереченнях зазначив, що перебуваючи на посаді керівника підприємства, а також на посаді особи, відповідальної за роботу з митницею ТОВ «Інтрокс», ОСОБА_1 є відповідальним за фінансово-господарську діяльність підприємства і був зобов`язаний забезпечити надання до митного контролю і митного оформлення документів з достовірною та правдивою інформацією.
Разом з тим, керівником ТОВ «Інтрокс» ОСОБА_1 вчинено дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю шляхом подання митному органу як підставу для переміщення товарів документів, що містить неправдиві відомості щодо найменування товарів, відомості необхідні для визначення коду товару згідно УКТЗЕД та відомості, необхідні для визначення їх митної вартості.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Так, суд першої інстанції в оскаржуваній постанові зазначив, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, підтверджується протоколом про порушення митних правил №0035/UA126000/2025 від 19 березня 2025 року та копіями міжнародних транспортних документів, копіями декларацій, копією інвойсу, копіями листів митних органів.
Ухвалюючи постанову, суд вважав, що в діях ОСОБА_1 наявний склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, оскільки його умисні дії призвели до переміщення товарів загальною вартістю 664310,72 грн., через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, шляхом подання митному органу, як підстави для переміщення товарів документів, а саме: інвойсу №GIB2024000000010 від 11 жовтня 2024 року, що містить неправдиві відомості щодо найменування товарів, відомості необхідні для визначення коду товару згідно УКТЗЕД, та його митної вартості.
Вирішуючи питання про призначення виду стягнення за порушення митних правил, суддя враховує, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, та дійшов висновку про наявність підстав для застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 50% вартості товарів, що становить 332155,36 грн, без конфіскації товарів, оскільки безпосередні предмети правопорушення не вилучались, до складання протоколу були випущені у вільний обіг, а стягнення вартості цих товарів, в даному випадку, не є пропорційною, порушуватиме справедливий баланс між загальними правилами декларування та правом власності особи, суперечить положенням ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також не забезпечить справедливого балансу між вимогами публічних інтересів та захистом права власності особи та не узгоджуються з принципом верховенства права.
Апеляційний суд не може погодитись із вказаним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Згідно з вимогами ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до вимог ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
У відповідності до вимог ч. 1 ст. 254 КУпАП, про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.
Згідно ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачена адміністративна відповідальність.
Згідно з ч. 1 ст. 486 МК України, завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.
Статтею 487 МК України передбачено, що провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.
Статтею 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Аналогічні вимоги також закріплені в ст. 489 МК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 458 МК України, порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.
Підставою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність в її діях складу адміністративного правопорушення. 
Склад правопорушення - це сукупність названих у законі ознак, за наявності яких небезпечне і шкідливе діяння визнається конкретним правопорушенням. 
Такі ознаки мають об`єктивний і суб`єктивний характер. 
Тобто при складанні протоколу про порушення митних правил, інспектором митниці повинні бути враховані ознаки складу правопорушення та викладені винні дії особи повинні відповідати диспозиції статті за якою особа притягується, до відповідальності за порушення митних правил. 
У іншому випадку відсутність однієї із ознак складу правопорушення виключає можливість притягнення особи до відповідальності.
Відповідно до ч. 1 ст. 483 МК України, переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням митному органу як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі від 50 до 100 відсотків вартості товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил з конфіскацією товарів, транспортних засобів із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, або з конфіскацією товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил, а також товарів, транспортних засобів із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю.
У відповідності до ст. 494, 495 МК України, про кожний випадок виявлення порушення митних правил уповноважена посадова особа митного органу, яка виявила таке порушення, невідкладно складає протокол за формою, установленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
Доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Зі змісту зазначених норм закону вбачається, що особа уповноважена на складання протоколу про порушення митних правил, встановивши наявність усіх складових складу адміністративного правопорушення, зобов`язана скласти протокол, в якому в обов`язковому порядку має бути зазначені суть адміністративного правопорушення, тобто, дії особи, які відповідають диспозиції ст. 485 МК та утворюють об`єктивну сторону складу зазначеного правопорушення.
Оскільки у відповідності до приписів ст. 494 МК України складання протоколу про порушення митних правил передбачено виключно у випадку їх порушення, уповноважена посадова особа на момент складання протоколу повинна мати в своєму розпорядженні належні та допустимі докази, визначені ст. 495 МК України, які беззаперечно доводять вину особи у вчиненні даного правопорушення.
Стаття 491 МКУ визначає виключний перелік підстав для порушення справи про порушення митних правил:
1) безпосереднє виявлення посадовими особами митного органу порушення митних правил;
2) офіційні письмові повідомлення про вчинення особою порушення митних правил, отримані від правоохоронних органів, а також органів, що проводять заходи офіційного контролю;
3) офіційні письмові повідомлення про вчинення порушення митних правил, отримані від митних та правоохоронних органів іноземних держав, а також від міжнародних організацій.
В протоколі Координаційно-моніторингової митниці не зазначено, що стало підставою для порушення справи про порушення митних правил, оскільки жодного офіційного письмового повідомлення про порушення митних правил не було.
Відповідно до ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
У ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод зазначено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. 
Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.
Такі висновки містяться у постанові Верховного Суду від 08 липня 2020 року у справі № 463/1352/16-а.
Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року №23-рп/2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правовій презумпції, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинуватості.
Така позиція Конституційного Суду України відповідає і правовим позиціям ЄСПЛ.
У своєму рішенні по справі «Аллене де Рібемон проти Франції» від 10 лютого 1995 року ЄСПЛ зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості значно ширше, ніж це передбачають: презумпція невинності обов`язкова не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.
ЄСПЛ підкреслює, що обов`язок адміністративного органу нести тягар доведення є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до скоєння порушення.
Так, в рішенні від 21 липня 2011 року у справі «Коробов проти України» ЄСПЛ висловив позицію, що суд має право обґрунтувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту. Тобто таких, які не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом».
З урахуванням наведеного, апеляційний суд приходить до висновку, що саме на митні органи покладено обов`язок доказування як події порушення митних правил, так і вини особи, що притягується до адміністративної відповідальності у вчиненні зазначених порушень.
В даному випадку, митний орган, при розгляді справи про порушення митних правил не надав жодного аргументу, в чому полягала умисна дія або бездіяльність ОСОБА_1 , яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Звинувачуючи особу у тому, що вона перемістила або вчинила дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, митний орган не надав прямі докази умисності дій чи необережності, а також не довів той факт, що декларанту достовірно було відомо про невідповідність опису товару та чи він мав у своєму розпорядженні певні дані, які свідчили про невідповідність товаросупровідних документів фактичним характеристикам товару.
Не можна розглядати як порушення митних правил дії особи, яка переміщуючи товари через митний кордон України, надала митним органам супровідні документи з відомостями, що не відповідають дійсності, без умислу порушити митні правила, передбачені чинним законодавством України (п. 6 Постанови Пленуму Верховного суду України від 03 червня 2005 року №8 «Про судову практику у справах про контрабанду та порушення митних правил»).
При цьому, що стосується використання документів, то судам необхідно враховувати, що підставою для переміщення товарів через митний кордон є визначені нормативними актами документи, без яких неможливо одержати дозвіл митного органу на пропуск товарів через митний кордон.
Це, зокрема можуть бути митна декларація, контракт, коносамент, ліцензія, квота, товаросупровідні документи, дозвіл відповідних державних органів.
Тобто ті, що подаються митному органу на кордоні та є підставою для пропуску товару на митну територію України.
Відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України від 03 червня 2005 року №8 «Про судову практику у справах про контрабанду та порушення митних правил», документами, що містять неправдиві дані, є такі, в яких відомості щодо суті угоди, найменування, асортименту, ваги, кількості чи вартості предметів, щодо їх відправника чи одержувача, щодо держави, з якої вони вивезені чи в яку переміщуються, тощо, не відповідають дійсності.
Між тим, МК України нормою ст. 257 вичерпно формулює поняття «Декларування», яке здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення..
Заявлення таких відомостей здійснюється за встановленою законом формою в ході процедури декларування, повноваженнями щодо якого відповідно до положень ст. 265 МК України наділений декларант.
Виходячи з аналізу цих положень, особа може брати участь у митних відносинах як декларант у двох випадках: коли вона особисто здійснює декларування товарів або як його власник або як уповноважений власником.
Декларант може здійснювати декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення самостійно або уповноважувати інших осіб на здійснення декларування від свого імені.
У разі самостійного декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення декларантом передбачену цим Кодексом відповідальність за вчинення порушення митних правил у повному обсязі несе декларант.
Особа, уповноважена на декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення від імені декларанта, має такі самі обов`язки, права і несе таку саму відповідальність, що й декларант.
Таким чином, власник товару підлягає відповідальності лише у тому випадку, коли він здійснював декларування товару або з метою приховування від митного контролю особисто вчиняв будь-які дії, що складають об`єктивну сторону такого порушення.
При цьому таке діяння за суб`єктивною стороною характеризується прямим умислом на подання митному органу документів, що містять неправдиві дані.
За відсутності зазначених умов саме по собі зайняття особою керівної посади на підприємстві - власника товару, переміщеного з приховуванням від митного контролю, не утворює в її діях складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України. 
Отже, висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи, не ґрунтуються на наявних у справі доказах, а тому постанова суду підлягає скасуванню з винесенням нової постанови про закриття провадження про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.483 МК України, за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.
Керуючись положеннями ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

постановив:

Клопотання Хацкової Аліни Олександрівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити.
Поновити Хацковій Аліні Олександрівні, яка діє в інтересах ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Шевченківського районного суду м. Києва від 02 жовтня 2025 року.
Апеляційну скаргу Хацкової Аліни Олександрівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 задовольнити.
Постанову Шевченківського районного суду міста Києва від 02 жовтня 2025 року скасувати та ухвалити по справі нову постанову, якою провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.483 Митного кодексу України закрити за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення, тобто із підстав, передбачених п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду К.П. Приходько