Справа № 145/150/20
Провадження № 22-ц/801/1437/2026
Категорія: 68
Головуючий у суді 1-ї інстанції Іванець В. Д.
Доповідач:Шемета Т. М.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 червня 2026 року	Справа № 145/150/20	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючої судді Шемети Т. М. (суддя – доповідач),
суддів: Сала Т. Б., Стадника І. М.
секретар судового засідання Куленко О. В.,
учасники справи: 
позивач ОСОБА_1 ,
відповідачка (особа, яка подала апеляційну скаргу) ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань № 4 цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , поданою її представником адвокатом Грабіком Максимом Сергійовичем, на рішення Тиврівського районного суду Вінницької області від 16 березня 2026 року, постановлене у складі судді Іванця В. Д. у селищі Тиврів, дата складення повного судового рішення відповідає даті його ухвалення, -
в с т а н о в и в :
У лютому 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання майна спільною сумісною власністю колишнього подружжя та його поділ.
Позивач перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою ОСОБА_2 до 14.03.2006. Від шлюбу мають двох дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які на даний час є повнолітніми та проживають окремо.
24 липня 2008 ОСОБА_2 придбала квартиру АДРЕСА_1 .
Рішенням 4 сесії Сутисківської селищної ради Вінницького (колишнього Тиврівського) району Вінницької області 7 скликання від 03.02.2016 вулицю Леніна перейменовано у вулицю Соборна.
З березня 2009 року, через три роки після розірвання шлюбу, він та ОСОБА_2 примирились та почали проживати разом однією сім`єю в квартирі АДРЕСА_1 , виховували неповнолітніх дітей, мали спільний бюджет, спільні плани на майбутнє, постійно відпочивали разом, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, але не звертались до державного органу реєстрації актів цивільного стану про реєстрацію шлюбу. Ніхто із них не перебував у будь-якому іншому шлюбі та між ними склались усталенні відносини, що притаманні подружжю.
З 03 грудня 2013 року місце проживання ОСОБА_1 було зареєстроване за вищезазначеною адресою. Його характер роботи та спосіб заробітку на життя полягав у сезонних виїздах за кордон. Під час останньої поїздки за кордон з лютого 2019 року по червень 2019 року, сімейні відносини між ними зіпсувались, тому після повернення на територію Україну він був фактично не допущений в квартиру, де зареєстрований та проживав. Надалі відносини не налагодились, тому можна вважати з червня 2019 року сімейні відносини між ними припинились.
Під час їхнього спільного проживання однією сім`єю без зареєстрованого шлюбу, у квартирі АДРЕСА_1 були проведенні капітальні ремонтні роботи, за рахунок спільних коштів, які якісно змінили вартість квартири і не можуть бути від неї відокремленні. Вартість цієї квартири складає 406 815,00 грн, що значно вища за вартість на момент купівлі. Також, йому на праві власності належав будинок, який був проданий для проведення ремонту у спільній квартирі.
Враховуючи викладене він вважає, що з березня 2009 року по червень 2019 року він з відповідачкою проживав однією сім`єю, частка в нерухомому майні, під час проживання однією сім`єю істотно збільшилась, а тому майно набуло статусу спільної сумісної власності подружжя.
Таким чином, змінивши предмет позову ( а. с. 134, т.2), просив: встановити факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з березня 2009 року по червень 2019 року; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 92 576 гривень 98 копійок, грошової компенсації понесених витрат на будівельні роботи у квартирі АДРЕСА_1 . Вирішити питання розподілу судових витрат.
Рішенням Тиврівського районного суду Вінницької області від 16 березня 2026 року позов задоволено: 
- встановлено факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з березня 2009 року по червень 2019 року;
- стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 92 576,98 грн грошової компенсації понесених витрат на будівельні роботи у квартирі АДРЕСА_1 ;
- стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на оплату судового збору в розмірі 2 874,87 грн та витрати на проведення судової експертизи в розмірі 16 200 грн, всього стягнуто судових витрат у розмірі 19 074,87 грн.
Прийняте рішення суд першої інстанції мотивував тим, що наданими доказами підтверджено факт проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 однією сім`єю без реєстрації шлюбу в період з березня 2009 року по червень 2019 року, ведення ними спільного господарства, наявність взаємних прав та обов`язків, а також здійснення позивачем спільних грошових і трудових затрат на капітальний ремонт квартири відповідачки. Внаслідок таких затрат відбулося істотне збільшення вартості належного відповідачці майна, що підтверджується висновком судової експертизи, письмовими доказами та показаннями свідків. Оскільки відповідачкою не надано належних та допустимих доказів на спростування зазначених обставин, суд визнав обґрунтованими вимоги позивача про встановлення факту проживання однією сім`єю та стягнення грошової компенсації половини понесених ним витрат на поліпшення майна відповідачки.
Не погодившись з таким рішенням, 24 квітня 2026 року ОСОБА_2 , діючи через свого представника адвоката Грабіка М.С., подала апеляційну скаргу, за результатами розгляду якої просить його скасувати, та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову, судові витрати стягнути з позивача.
Основними доводами апеляційної скарги є те, що шлюбні відносини між відповідачкою та позивачем припинились у 2006 році, коли їх шлюб було розірвано, з тих пір по даний час сторони як сім`я не проживали та не вели спільного господарства, не мали спільного сімейного бюджету. 
Свідки: ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 надали узгоджені між собою пояснення про те, що спільне проживання сторін не було пов`язане із веденням спільного сімейного господарства, наявністю взаємних прав та обов`язків подружжя чи існування стабільних сімейних відносин, однак суд першої інстанції не взяв до уваги дані пояснення.
ОСОБА_1 дійсно проживав у квартирі, яка належить ОСОБА_2 на праві приватної власності, починаючи з 2009 року, однак таке проживання не було обумовлене існуванням сімейних відносин між сторонами як чоловіка та жінки. Вказані обставини було зумовлені виключно життєвою необхідністю, а саме тим, що позивачка була змушена шукати джерела доходу поза межами населеного пункту, а інколи – і за межами України. У зв`язку з цим вона, в інтересах своїх неповнолітніх дітей, дозволила недбайлу ОСОБА_8 , тимчасово проживати у належній їй квартирі з метою догляду за дітьми на час її відсутності. Отже проживання у спірній квартирі мало виключно побутовий та допоміжний характер і не свідчить про наявність між сторонами сім`ї у розумінні законодавства України.
Кошти, які позивачка надсилала з-за кордону, використовувалися дітьми для забезпечення повсякденних потреб, а після досягнення ними повноліття – також для самостійної оплати житлово-комунальних послуг, здійснення ремонту житла та підтримання квартири у належному стані.
Належна ОСОБА_2 квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 була придбана нею у 2008 році, вже після розірвання шлюбу з ОСОБА_1 . Отже вказане майно є її особистою власністю та не має жодного правового зв`язку з відповідачем у контексті спільного набуття майна. Придбання зазначеної квартири здійснювалося за рахунок грошових коштів, наданих батьками ОСОБА_2 , що додаткового підтверджує відсутність будь-якої участі ОСОБА_1 у її набутті. 
Матеріали позовної заяви не містять жодних належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт здійснення ОСОБА_1 витрат на поліпшення квартири, їх обсяг, вартість або джерело походження коштів. Відсутні будь-які документи, які свідчили б про придбання будівельних матеріалів, оплату робіт чи інші витрати, пов`язані із покращенням житлових умов саме за рахунок відповідача. 
Позивач в установлений судом строк не скористався своїм правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу.
У судовому засіданні апеляційного суду представник ОСОБА_2 адвокат Грабік М. С. підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі та просив її задовольнити.
Позивач ОСОБА_1 заперечив проти задоволення апеляційної скарги, просив оскаржуване рішення залишити без змін.
Частинами 1, 2 статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що оскаржуване рішення не в повній мірі відповідає цим вимогам.
По справі встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини:
- сторонами не заперечується, що з 1996 року вони перебували у шлюбі;
-14 березня 2006 року розірвано шлюб між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_9 , прізвище дружини після розлучення - ОСОБА_10 , що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу від 14.03.2006 серії НОМЕР_1 ) (т.1 а.с.8);
- згідно договору купівлі-продажу квартири від 24.07.2008 відповідач ОСОБА_2 придбала квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 58,1 кв.м., житловою площею - 32,5 кв.м. (т.1 а.с.11, 12, 
АДРЕСА_3 щі Сутиски перейменовано на вулицю Соборна (т.1 а.с.17);
- згідно паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 позивач ОСОБА_1 з 03.12.2010 зареєстрований в квартирі, розташованій по АДРЕСА_2 -ще Сутиски (т.1 а.с.6,7). За вказаною адресою з 08.10.2008 зареєстрована і відповідачка ОСОБА_2 , що підтверджується копією її паспорта громадянина України серії НОМЕР_3 (т. 1 а.с.9 на звороті). Також відповідно до копії домової книги, крім позивача та відповідача, по АДРЕСА_2 ще Сутиски зареєстровані їх діти ОСОБА_3 з 16.10.2010 та ОСОБА_3 з 08.10.2008 (т.1 а.с.13-15).
- згідно листа Вінницької торгово-промислової палати від 06.12.2019 № 23-06-4/120 наданого на запит ОСОБА_1 , аналіз ринку купівлі-продажу квартир, розташованих в смт. Сутиски Тиврівського району Вінницької області, станом на жовтень-листопад 2019 року, дозволяє зробити висновок, що орієнтовна вартість двокімнатної квартири АДРЕСА_4 Тиврівського району Вінницької області, станом на 05.12.2019, становить – 406 815 грн (т.1 а.с.20);
- згідно звіту ФОП ОСОБА_11 про оцінку від 22.04.2020 - ринкова вартість квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 становить 372 856 грн (т.1 а.с.101, 114);
- згідно трудової книжки НОМЕР_4 відповідач ОСОБА_2 з 04.07.1994 по 05.04.2013 працювала медсестрою в Тиврівській ЦРЛ (т.1 а.с.93-96);
- згідно закордонного паспорта НОМЕР_5 виданого 29.09.2014, ОСОБА_2 з 2016 року по 2019 рік виїжджала до рф (т.1 а.с.97-100);
- відповідачка ОСОБА_2 мала патент, виданий 20.04.2017 федеральною міграційною службою рф (т.1 а.с.92);
- згідно закордонного паспорта ОСОБА_1 № НОМЕР_6 , виданого 24.02.2015, він у 2016, 2018 та 2019 роках виїжджав за кордон, до рф (т.1 а.с.19);
- згідно рахунків від 28.10.2013 № ПП-0007427, № ПП-0007428, № ПП-0007425 покупець ОСОБА_12 придбав 3 радіатора вартістю 1 667 грн, кутник настінний, ніпель вартістю 58 грн, котел, труби, муфти, кутники, з`єднання, фільтри - вартістю 9 353 грн 34 коп. (т.1 а.с.89-91);
- згідно акту здачі-прийому виконаних робіт (наданих послуг) від 05.10.2015 ОСОБА_2 викликала майстра для запуску навісного котла, за що заплатила 350 грн (т.1 а.с.88);
- згідно виписки по картці/рахунку ОСОБА_3 НОМЕР_7 , за період з 01.01.2011 по 01.01.2017 усього надходжень 483 358,57 рублів. Надходження на вказану картку (зарахування переказів) розпочалися 29.05.2013, останнє зарахування - 30.09.2016 (т.1 а.с.102-111);
- постановою Тиврівського районного суду від 23.09.2019 у справі № 145/1122/19 провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП ОСОБА_1 закрито у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення. Цією постановою встановлено, що згідно протоколу серії ГР 041584 від 22.06.2019 року, 22.06.2019 р. о 17-00 год. в АДРЕСА_5 , ОСОБА_1 нецензурно висловлювався в адресу свого сина - ОСОБА_3 , чим вчинив насильство в сім`ї (т.1 а.с.112);
- постановою Тиврівського районного суду від 27.09.2016 у справі № 145/1233/16-п встановлено, що 21.07.2016 року, близько 17-00 години, в АДРЕСА_2 , ОСОБА_1 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, вчинив психологічне насильство в сім`ї відносно своєї доньки ОСОБА_3 , висловлювався в її адресу нецензурними словами, намагався вчинити бійку, виганяв з будинку. ОСОБА_1 визнано винним та накладено адміністративне стягнення у виді 30 годин громадських робіт (т.1 а.с.113);
- згідно копії договору купівлі-продажу житлового будинку від 30.02.2015 позивач ОСОБА_1 продав належний йому на праві власності житловий будинок з господарськими будівлями по АДРЕСА_6 за 37 000 грн (т.1 ас.127-129);
- згідно висновку експерта за результатами проведення судової оціночно-будівельної та будівельно-технічної експертизи № ОС-395 від 30.06.2021 (т.2 а.с.8-76):
?перелік будівельних робіт, здійснених у приміщеннях квартири АДРЕСА_1 , та їх об`єм визначено за результатами проведених інструментальних обмірів об`єкту дослідження з урахуванням даних, наявних у матеріалах цивільної справи. Вартість будівельних робіт, здійснених у приміщеннях квартири АДРЕСА_1 , з урахуванням даних, наявних у матеріалах цивільної справи, станом на 30.06.2021, становить 185 153,96 грн, у тому числі: заробітна плата – 49 250,10 грн; вартість матеріальних ресурсів – 135 190,24 грн; вартість експлуатації будівельних машин і механізмів - 713,62 грн. Ринкова вартість квартири, визначена порівняльним методичним підходом, станом на 30.06.2021 складає: 425 824 грн, а станом на 30.06.2019 складає: 406 528 грн. У зв`язку з відсутністю у експерта інформації про продаж або пропонування подібного нерухомого майна станом на 24.07.2008, визначити ринкову вартість станом на 24.07.2008 не вбачається можливим. На підставі проведеного дослідження, наявних матеріалів цивільної справи, враховуючи результати проведеного натурного обстеження об`єктів дослідження, встановлено, що:
?різниця у вартості квартири АДРЕСА_1 , зазначеній у договорі купівлі-продажу від 24.07.2008, посвідченому приватним нотаріусом Тиврівського районного нотаріального округу Вінницької області Максименко Л.А., реєстровий № 2471, та ринковою вартістю цієї квартири станом на 30.06.2019 у твердій грошовій сумі становить – 366 528,00 грн;
?різниця у вартості квартири АДРЕСА_1 , зазначеній у договорі купівлі-продажу від 24.07.2008, посвідченому приватним нотаріусом Тиврівського районного нотаріального округу Вінницької області Максименко Л.А., реєстровий № 2471, та ринковою вартістю цієї квартири станом на 30.06.2019 у відсотковому співвідношенні складає 90/100 (90%);
?різниця у вартості квартири АДРЕСА_1 , зазначеній у договорі купівлі-продажу від 24.07.2008, посвідченому приватним нотаріусом Тиврівського районного нотаріального округу Вінницької області Максименко Л.А., реєстровий № 2471, та ринковою вартістю цієї квартири станом на 30.06.2021 у твердій грошовій сумі становить – 385 824,00 грн;
?різниця у вартості квартири АДРЕСА_1 , зазначеній у договорі купівлі-продажу від 24.07.2008, посвідченому приватним нотаріусом Тиврівського районного нотаріального округу Вінницької області Максименко Л.А., реєстровий № 2471, та ринковою вартістю цієї квартири станом на 30.06.2021 у відсотковому співвідношенні складає 91/100 (91%).
Між сторонами виник спір про стягнення витрат, понесених на будівельні роботи, за період проживання однією сім`єю як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу.
Перевіряючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вказує на таке.
Щодо встановлення факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу.
В справі що розглядається суд встановив факт спільного проживання позивача з колишньою дружиною у період з березня 2009 року по червень 2019 року однією сім`єю без реєстрації шлюбу.
У апеляційній скарзі відповідач вказує, що суд дав неправильну оцінку доказам у справі та безпідставно виснував про доведеність такого факту.
Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки (частина друга статті 3 СК України).
Суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу (пункт 5 частини першої статті 315 цього Кодексу ).
Вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити такі факти: спільне проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки (постанова Великої Палати Верховного Суду від 3 липня 2019 року № 554/8023/15-ц).
Сторонами по справі не заперечується, що позивач та відповідачка з 1996 по 2006 рік перебували у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний та в 2008 році відповідачка ОСОБА_2 придбала квартиру АДРЕСА_1 .
Факт проживання з березня 2009 року по червень 2019 року сторін по справі разом в квартирі, придбаній відповідачкою ОСОБА_2 в 2008 році, нею не заперечується, вона лише заперечує, що це було проживання однією сім`єю як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу.
Однак апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, що факт проживання сторін по справі однією сім`єю саме як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу є доведеним.
Так, ОСОБА_2 , звертаючись у вересні 2019 року з позовом до ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні квартирою шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житлом, (справа № 145/1360/19), в позовній заяві сама вказувала наступне: «Але через три роки після розірвання шлюбу ми примирились і стали проживати в фактичних шлюбних відносинах і за моєю згодою він був зареєстрований в даній квартирі. Відповідач як член моєї сім`ї мав право користуватись належним мені житло, але особисте життя з ОСОБА_1 в мене не склалось і ми розірвали наші стосунки» (а. с. 18 на звороті, т.1).
Отже, позиція ОСОБА_2 є суперечливою: вона сама підтверджувала проживання з позивачем як сім`я, а наразі заперечує цю обставину.
Позивач ОСОБА_1 дійсно з 2010 року був зареєстрований на проживання по АДРЕСА_2 . 
По справі судом першої інстанції були допитані свідки, які показали наступне: 
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 показав, що відповідачка ОСОБА_2 є його донькою, а позивач - колишнім зятем з яким склалися негативні відносини. Його донька ОСОБА_2 одружилася з ОСОБА_1 , однак згодом відносини між ними погіршилися та він у 2005 році забрав доньку. У 2006 році позивач та відповідач розлучилися. Він у 2008 році придбав квартиру по АДРЕСА_2 щі Сутиски, зробив косметичний ремонт та віддав ключі доньці ОСОБА_2 . Також він зробив отоплення в квартирі, водовідведення, ванну, туалет, замінив усі вікна. У 2010 році ОСОБА_1 знову почав жити з ОСОБА_2 , до якого часу не пам`ятає, однак донька була на заробітках. ОСОБА_1 зловживав спиртними напоями та накопичував борги. Він бував час-від-часу у доньки, однак інколи ОСОБА_1 був удома, інколи не був. Чи працював ОСОБА_1 , починаючи з 2010 року не знає, однак його донька ОСОБА_2 постійно була на заробітках. Також йому невідомо чи дивився ОСОБА_1 за дітьми - його онуками. Однак, коли доньки не було вдома, то онуки приходили до нього на обід та вечерю. У подальшому в квартирі проводилися ремонтні роботи за кошти його доньки. Всі будівельні матеріали для ремонту возив він, а саме відсів, щебінь, плитку, шпаклівку. Приблизно в 2013 році плитку клав ОСОБА_1 . Хто саме проводив ремонтні роботи йому невідомо, можливо це робив і ОСОБА_1 .
У судовому засіданні свідок ОСОБА_5 (рідна сестра відповідачки ОСОБА_2 ) дала покази, що ОСОБА_13 та ОСОБА_1 одружилися, коли саме не пам`ятає, однак у 2005 році її сестра переїхала додому. У 2008 році їх батько ОСОБА_6 придбав відповідачці квартиру по АДРЕСА_2 щі Сутиски. Згодом ОСОБА_1 попросився жити з відповідачкою, на що та погодилася та вони з 2010 року і до 2019 року проживали однією сім`єю, у шлюбі не перебували. Відносини між позивачем та відповідачем були різні, то добрі, то псувалися. Щоб забезпечити сім`ю її сестра десь в 2013 році звільнилася з роботи з лікарні та поїхала на заробітки до рф. ОСОБА_2 працювала в Москві приблизно з 2013 по 2017 роки, потім якийсь час перебувала вдома, а далі знову на заробітках у м. Вінниці та м. Києві. Діти сестри були з батьком ОСОБА_1 , а коли той дебоширив, то в їх батьків. Утримувала дітей відповідачка, вона та їх батьки. При цьому коли сестра була на заробітках, то її племінник харчувався в школі-інтернаті, де навчався, а племінниця сама готувала їсти. Позивач ОСОБА_1 офіційно ніде не працював, з 2010 року за кордон не їздив, їй невідомо чи приносив він гроші у сім`ю. Крім того ОСОБА_1 з 2010 по 2019 роки періодично був на заробітках по місцю проживання, десь по два місяці на рік, однак повідомляв, що йому не заплатили. Також у ОСОБА_1 була травма руки, коли саме сказати не може, однак його лікуванням займалася ОСОБА_2 , оплачувала операцію. Також ОСОБА_2 часто погашала борги ОСОБА_1 . Ремонтні роботи в квартирі її сестри проводилися десь в 2015-2016 роках, в основному люди, яких наймала відповідач. При цьому кошти на ремонт висилала ОСОБА_2 . Їх батько ОСОБА_6 купував будівельні матеріали, наприклад цемент, кутники, плитку, затірку та на своєму транспорті возив їх до квартири. Вікна в квартирі міняв батько ОСОБА_6 . Їй відомо, що ОСОБА_1 поклав плитку в кухні, ванній та туалеті, ззовні оббив балкон. Підлогу у квартирі зривати ОСОБА_1 допомагав її чоловік. Отоплення в квартирі робив ОСОБА_14 , якого наймав ОСОБА_1 , однак розраховувалася ОСОБА_2 . Лоджію робив чоловік якого на прохання сестри наймала вона, однак розраховувалася також ОСОБА_2 . Десь у 2019 році їй подзвонила сестра та сказала, що пропав ОСОБА_1 . Коли вона пішла до квартири сестри, то виявила там ОСОБА_1 з іншою жінкою. 
У судовому засіданні свідок ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (донька ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ). З матір`ю підтримує відносини, з батьком майже не спілкується, має на нього образу. Десь з 2009-2010 по 2018 рік вона мешкала разом із братом та батьком. До 2014 року матір та батько спали на одному ліжку. Матір починаючи з 2013-2014 по 2017-2018 роки, точно не пам`ятає, їздила на заробітки в рф, а в подальшому - до м. Київ. Коли їй було 19 років, то в квартирі по АДРЕСА_2 щі Сутиски, що належить її матері, розпочався ремонт. На той час матір була на заробітках, приїжджала 2 рази на рік та давала гроші. Вона сплачувала комунальні послуги за кошти, які висилала матір. Також вона їздила з батьком ОСОБА_1 за будівельними матеріалами, за які розраховувалася за гроші матері. Ремонт робив батько ОСОБА_1 з братом, вона також допомагала. Також пам`ятає, що стяжку робив батько ОСОБА_1 з братом ОСОБА_3 . Брат носив відра з бетоном, а батько рівняв підлогу. До цих пір ремонт не завершений, висять кабеля, незакінчені стіни. Ремонт проводився приблизно наприкінці 2016, початку 2017 року. З 2014 року батьки не були як одна сім`я, це було як сусідство. Батько мешкав з ними, бо її брат був ще неповнолітній. ОСОБА_1 зловживав спиртним, вчиняв домашнє насильство, погрожував дідусю сокирою, через що вона викликала поліцію. Батько в рф десь в 2014 році отримав травму плеча, тому не міг нічого робити орієнтовно 3 роки. Операцію оплачувала матір. З того часу батько доходів не мав. Їй лише відомо, що десь у 2011 році батько продав будинок своїх батьків. 
У судовому засіданні свідок ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , син ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ). Десь з 2010 року вони всі почали мешкати в квартирі матері по АДРЕСА_2 щі Сутиски. Починаючи з 2013 року мати почала працювати за кордоном, до цього працювала в лікарні. Батько зловживав спиртними напоями, застосовував до нього фізичну силу. Він, батько та сестра жили за рахунок матері. Саме матір скидала гроші сестрі. Ремонт у квартирі матері розпочався десь в листопаді 2016 року. Будівельні матеріали закуповувалися за гроші матері. Батько ОСОБА_1 брав участь у ремонті, які і він, і сестра. Сантехніка вони наймали. 
У судовому засіданні свідок ОСОБА_16 дав покази, що з 2005 по 2023 рік проживав в с-щі Сутиски, де працював сторожем в інтернаті. По сусідству з ним мешкала сім`я ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з дітьми, з якими познайомився десь в 2006 році. ОСОБА_2 та ОСОБА_1 проживали однією сім`єю, тримали господарство (свиней). ОСОБА_1 їздив на заробітки до Москви, коли він приїжджав, то бачив його кожного дня. Крім того, ОСОБА_2 також їздила до свого чоловіка до рф, це вони йому самі розповідали. Між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 були гарні стосунки десь до осені 2019-2020 року, а потім вони посварилися. ОСОБА_1 , коли повернувся з Москви, робив у квартирі ремонт. Він інколи йому допомагав, за що одного разу ОСОБА_2 дала йому 2 тисячі гривень. Це було десь 10-15 років тому. Так ремонт робився по всій квартирі та балконі. Він допомагав ОСОБА_1 зривати поли, ОСОБА_1 сам клав плитку. Хто давав кошти на ремонт не знає, але думає, що це ОСОБА_1 , оскільки він постійно їздив на заробітки, а ОСОБА_2 працювала в лікарні. ОСОБА_1 багато робіт виконував сам. Він не знав, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 були розлучені.
Отже, всі ці свідки (як родичі, так і знайомі сторін по справі), підтвердили, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 2009 по 2019 рік жили разом, мали спільний бюджет, вели спільне господарство, робили ремонт, багато робіт були виконані самим ОСОБА_1 , тримали свиней, обоє час від часу їздили на заробітки, сторонні сприймали їх виключно як сім`ю. Та обставина, що в дітей з батьком напружені стосунки, не змінює того, що вони як безпосередні члени сім`ї також підтвердили, що мати з батьком жили разом та мали спільний побут.
Суд першої інстанції обґрунтовано взяв до уваги і показання свідків, і письмові докази, і позицію самої відповідачки ОСОБА_2 , яка в позовній заяві у справі № 145/1360/19 вказувала, що вони з 2009 року по 2019 рік проживали як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу. Ведення спільного господарства та наявність спільного бюджету підтверджують також квитанції, виписки з карткових рахунків, придбання будівельних матеріалів, необхідних для виконання ремонтних робіт виконано ряд будівельних робіт позивачем, тощо.
Отже, суд першої інстанції вірно виснував, що з березня 2009 року по червень 2019 року позивач та колишня дружина проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу як чоловік та дружина, оскільки впродовж указаного періоду вели спільне господарство, мали спільний бюджет, взаємні права та обов`язки, тобто між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю. Доводи апеляційної скарги цього висновку суду не спростовують.
Однак апеляційний суд вважає за необхідне вийти за межі доводів апеляційної скарги (частина 4 статті 367 ЦПК України), з огляду на таке.
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 23 січня 2024 року у справі № № 523/14489/15-ц виснувала наступне:
«40. Велика Палата Верховного Суду погоджується з тим, що особа, яка вважає себе власником майна (або його частини), може здійснити захист свого цивільного права, обґрунтувавши в позові підставу позовних вимог про поділ майна тим, що воно набуте за час спільного проживання жінки та чоловіка однією сім`єю. Позовні вимоги про поділ майна, що належить сторонам на правіспільної сумісної власності є ефективним способом захисту прав, здатним справедливо та без занадто обтяжливих для сторін судових процедур вирішити цивільну справу. Заявлення у таких справах позовного провадження окремої вимоги про встановлення факту спільного проживання жінки та чоловіка однією сім`єю без реєстрації шлюбу не здатне забезпечити захист прав власника.
41. У справах позовного провадження факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, як і інші юридичні факти, належить до предмета доказування і підлягає встановленню при ухваленні судового рішення, якщо цей факт пов`язаний з будь-якими заявленими позовними вимогами. Суд зобов`язаний встановити наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (стаття 76 ЦПК).
43. З огляду на викладене Велика Палата Верховного Суду вважає, що висновки судів першої та апеляційної інстанцій про задоволення позовної вимоги про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу у справі позовного провадження про поділ майна подружжя є помилковими, у задоволенні позову в цій частині слід відмовити. Обґрунтування позиції суду щодо підтвердження чи спростування факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу у справах позовного провадження має бути наведено у мотивувальній частині рішення. У ній, зокрема, мають бути зазначені фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.
44. В резолютивній частині рішення у справах позовного провадження суд має зробити висновок про задоволення позову чи про відмову в позові повністю або частково щодо кожної з заявлених вимог. Вимоги про встановлення юридичного факту не є вимогами, які забезпечують ефективний захист прав у справах про поділ майна подружжя, а лише підставою для вирішення такої справи.»
Отже, суд першої інстанції вірно виснував, що з березня 2009 року по червень 2019 року позивач ОСОБА_1 та колишня дружина відповідачка ОСОБА_2 проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу як чоловік та дружина. Проте з урахуванням висновків Великої Палати Верховного Суду, апеляційний суд висновує, що рішення Тиврівського районного суду Вінницької області від 16 березня 2026 року слід скасувати в частині задоволення вимоги про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з березня 2009 року по червень 2019 року, - та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні цієї позовної вимоги, оскільки вона не забезпечує ефективного захисту прав у цій справі.
Щодо вимоги про стягненням грошової компенсації понесених витрат на будівельні роботи.
За змістом ст. 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.
Згідно з ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
В справі що розглядається квартира АДРЕСА_1 придбана відповідачкою ОСОБА_2 24.07.2008 за 40 000 грн, тобто після розірвання шлюбу між позивачем та відповідачем, до того як вони знову в березня 2009 року почали спільно проживати, що не заперечується сторонами.
Суд першої інстанції виснував, що позивачем доведено, що вартість належної на праві приватної власності відповідачці ОСОБА_2 квартири, станом на 30.06.2019 істотно збільшилася, а саме на 90% до 366 528 грн, враховуючи проведений капітальний ремонт, що підтверджується висновком оціночно-будівельної та будівельно-технічної експертизи. Таке збільшення у вартості майна відбулося під час спільного поживання позивача з відповідачем за рахунок спільних затрат на його поліпшення. Витрати на капітальний ремонт здійснювалися як відповідачем, так і позивачем, а останній при цьому здійснював трудові затрати, а саме спільно з дітьми та батьком відповідачки купував будівельні матеріали, виконав ряд робіт: зривав підлогу, стелив плитку в кухні, ванній та коридорі, обшивав лоджію.
Щодо фінансової можливості позивача ОСОБА_1 на придбання будівельних матеріалів, то суд зазначив, що він 30.02.2015 (тобто під час спільного проживання з відповідачкою) відповідно до договору купівлі – продажу він продав житловий будинок з господарським будівлями своїх батьків за 37 000 грн, кошти були спрямовані на ремонт квартири. Апеляційний суд зазначає, що відповідачка цієї обставини не спростувала.
Суд першої інстанції вірно оцінив надані сторонами виписки з банківських рахунків та правильно вказав, що з карткового рахунку дочки сторін ОСОБА_3 неможливо встановити, хто саме його поповнював упродовж 2013 - 2016 років, оскільки відповідно до долучених сторонами копій закордонних паспортів, а саме паспорта ОСОБА_1 виданого 24.02.2015 серії НОМЕР_6 та ОСОБА_2 виданого 29.09.2014 серії НОМЕР_5 , вони обоє, починаючи з 2016 року по 2019 рік перетинали державний кордон, як вони вказували, з метою заробити кошти.
Суд першої інстанції також вірно визнав неналежними доказами надані відповдіачкою ОСОБА_2 рахунки про придбання будівельних матеріалів № ПП-0007427 від 28.10.2013 на суму 1667 грн, № ПП-0007428 від 28.10.2013 на суму 58 грн та № ПП-0007425 від 28.10.2013 на суму 9353,34 грн, у яких зазначено покупцем ОСОБА_17 , оскільки вони не містять інформації про предмет доказування. 
Правильно суд виснував і про те, що сам по собі акт здачі - прийому виконаних робіт (наданих послуг) від 05.10.2015, наданий відповідачкою у справі(а. с. 88, т.1), не доводить, що послуги сплачено за рахунок власних коштів ОСОБА_2 , а не за рахунок спільних з позивачем коштів, адже на той час вони перебували у фактичних шлюбних відносинах і спільно проживали, як сім`я.
Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції, відповідачка в апеляційній скарзі не навела доводів, які б свідчили про його неправильність.
Висновком оціночно-будівельної та будівельно-технічної експертизи (а.с.8-76, т.2) доведено, що вартість будівельних робіт, здійснених у квартирі по АДРЕСА_2 становить 185 153,96 грн, тому суд вірно виснував, що половину цієї вартості: 92 576,98 грн слід стягнути з відповідачки на користь позивача.
Отже, встановивши, що  ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживання однією сім`єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу в період з березня 2009 року по червень 2019 року, спільно вели господарство, мали взаємні права та обов`язки, притаманні подружжю, суд першої інстанції обґрунтовано встановив факт проживання сторін у справі однією сім`єю без реєстрації шлюбу в зазначений період та правильно виснував, що з відповідачки на користь позивача слід стягнути половину вартості ремонтних робіт, проведених в цей період, внаслідок яких відбулося значне (на 90 %) збільшення вартості квартири, належної на праві приватної власності відповідачці ОСОБА_2 .
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.
Відповідно до пункту 2 частини1 статті 374 ЦПК України, апеляційний суд за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення. 
Підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права (частина 1 статті 376 ЦПК України).
Зважаючи на надану оцінку доводам учасників справи та висновкам суду першої інстанції, апеляційний суд виснує, що апеляційну скаргу ОСОБА_2 слід задовольнити частково: скасувати рішення Тиврівського районного суду Вінницької області від 16 березня 2026 року в частині задоволення вимоги про встановлення факту проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу та відмовити в цій частині у задоволенні позову, оскільки вимога про встановлення юридичного факту не є вимогою, яка забезпечує ефективний захист прав у справах про поділ майна подружжя, а лише підставою для вирішення такої справи. В іншій частині рішення суду першої інстанції слід залишити без змін як таке що ґрунтується на повному та всебічному з`ясуванні обставин справи, постановлене з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги таких висновків суду не спростовують.
Щодо розподілу судових витрат.
Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Позивач ОСОБА_1 поніс наступні витрати: 2 874,87 грн судового збору за подання позовної заяви (а. с. 1-2, т. 1), 16 200 грн витрат за проведення експертизи (а .с 155, т.1), а всього 19 074, 87 грн.
Відповідачка ОСОБА_2 понесла витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 4 312,31 грн (а. с. 181, т.3).
Оскільки апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення: слід відмовити в задоволенні однієї з двох заявлених позивачем вимог, тому, виходячи з принципу пропорційності, закріпленого в частинах 1 та 2 статті 141 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача слід стягнути половину витрат, понесених позивачем:, тобто 9 537,44 грн (19 074,87/2), а з позивача на користь відповідачки – половину витрат, понесених нею, тобто 2 156,16 грн (4 312,31 грн /2).
Враховуючи приписи частини 10 статті 141 ЦПК України, з відповідачки ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 слід стягнути 7 381,28 грн (9 537,44 – 2 156,16).
На підставі викладеного та керуючись статтями 268, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, -
п о с т а н о в и в:
1.Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , подану її представником адвокатом Грабіком Максимом Сергійовичем, задовольнити частково.
2. Рішення Тиврівського районного суду Вінницької області від 16 березня 2026 року:
2.1. скасувати в частині задоволення вимоги про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з березня 2009 року по червень 2019 року, - та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні цієї позовної вимоги;
2.3.скасувати в частині вирішення питання про розподіл судових витрат та здійснити новий розподіл судових витрат:
2.4. стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 7 381,28 (сім тисяч триста вісімдесят одну гривню 28 к) гривень понесених ним судових витрат.
3. В іншій частині рішення Тиврівського районного суду Вінницької області від 16 березня 2026 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Учасники справи 
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_8 , місце проживання: АДРЕСА_7 .
Відповідачка:  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_9 , адреса реєстрації: АДРЕСА_8 .

Головуюча        Т. М. Шемета

Судді           Т. Б. Сало

І. М. Стадник