ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 580/8312/25 Суддя (судді) першої інстанції: Віталіна ГАЙДАШ

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 травня 2026 року м. Київ
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
Судді-доповідача: Кузьмишиної О.М.,
суддів: Грибан І.О., Ключковича В.Ю., 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 в особі ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити дії,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 в особі ІНФОРМАЦІЯ_2 , в якому просить суд:
- визнати протиправними та скасувати рішення ІНФОРМАЦІЯ_1 в особі Комісії при ІНФОРМАЦІЯ_2 , що оформлені протоколами від 29.05.2025 №1015 та від 12.06.2025 №20 щодо відмови ОСОБА_1 у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації відповідно до пункту 13 частини першої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»;
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 в особі Комісії при ІНФОРМАЦІЯ_2 повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 09.06.2025 про надання йому відстрочки від призову під час мобілізації з ухваленням рішення про надання ОСОБА_1 відстрочки від призову під час мобілізації на підставі п. 13 частини першої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та видати йому відповідну довідку;
- визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 в особі ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо внесення відомостей до Єдиного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів про порушення ОСОБА_1 правил військового обліку;
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 в особі ІНФОРМАЦІЯ_2 виключити з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів дані про наявність порушень правил військового обліку з боку ОСОБА_1 .
Мотивуючи позовні вимоги позивач зазначає, що має достатні підстави для відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації (на підставі п. 13 частини першої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», як військовозобов`язаний, який має одного із своїх батьків з інвалідністю I чи II групи або одного з батьків дружини (чоловіка) з числа осіб з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших осіб, які не є військовозобов`язаними та відповідно до закону зобов`язані їх утримувати). Також позивачем вказано, що під час оновлення облікових даних в застосунку «Резерв+» позивач виявив, що в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів з`явився запис про «порушення правил військового обліку», однак відомості про складання адміністративних матеріалів відносно позивача відсутні.
Рішенням Черкаського окружного адміністративного від 03 жовтня 2025 року адміністративний позов задоволено частково.
Визнано протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 в особі ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо внесення відомостей до Єдиного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів про порушення ОСОБА_1 правил військового обліку.
Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_3 в особі ІНФОРМАЦІЯ_2 виключити з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомості про наявність порушень правил військового обліку з боку ОСОБА_1 .
У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись із судовим рішенням, ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог та ухвалити нове рішення в цій частині, яким позовні вимоги задовольнити повністю.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, оскільки суд першої інстанції проігнорував доводи позивача.
Апелянт вважає, що не повинен був надавати документи, що підтверджують потребу його матері в утриманні, так як достатнім є встановлений та документально підтверджений факт, що вона є особою з інвалідністю II групи, а тому відповідні підстави відмови відповідачем є протиправними.
З метою ефективного захисту його прав просить суд зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 в особі Комісії при ІНФОРМАЦІЯ_2 повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 09.06.2025 про надання йому відстрочки від призову під час мобілізації з ухваленням рішення про надання ОСОБА_1 відстрочки від призову під час мобілізації на підставі п. 13 частини першої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та видати йому відповідну довідку.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 16.10.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та встановлено строк, протягом якого учасники справи можуть подати відзив на апеляційну скаргу разом з доказами його надсилання (надання) іншим учасникам справи та заперечення проти заяв і клопотань, якщо такі містяться в апеляційній скарзі.
Відповідач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, що відповідно до частини четвертої статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Після надходження матеріалів справи до суду, ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 17 грудня 2025 року справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.
Від ОСОБА_1 до суду 18.11.2025 надійшло клопотання про долучення доказів. У вказаному клопотанні позивач повідомив суд, що ним на початку листопада 2025 року за допомогою ресурсу «Резер+» реалізовано право подачі заяви про отримання відстрочки на підставі п.13 частини першої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». В результаті позивач 04.11.2025 отримав відстрочку від мобілізації терміном до 02.02.2026, на підтвердження чого надає відомості з ресурсу «Резер+» (а.с.75-79).
При цьому, апелянт вважає ґрунтовною потребу в дослідженні судом апеляційної інстанції обставин протиправності прийняття відповідачем оскаржуваних рішень, що оформлені протоколами від 29.05.2025 №1015 та від 12.06.2025 №20 щодо відмови ОСОБА_1 у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації відповідно до пункту 13 частини першої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
Відповідно до частини першої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів дійшла таких висновків.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є військовозобов`язаним і перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Позивач 12.05.2025 подав Голові комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 заяву про оформлення відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації (на особливий період) заяву, що являється особою, яка на підставі п. 13 частині першої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (має одного із своїх батьків з інвалідністю I чи II групи за відсутності інших осіб, які не є військовозобов`язаними та відповідно до закону зобов`язані їх утримувати), у зв`язку з чим не підлягає призову на військову службу під час мобілізації. Тому просив оформити у порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 №560, довідку про відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації.
Повідомленням ІНФОРМАЦІЯ_2 від 29.05.2025 №1015 позивачу зазначено про те, що ІНФОРМАЦІЯ_5 прийняла рішення про відмову у наданні позивачу відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації (протокол від 15.05.2025 №16), оскільки позивачем надано не повний перелік документів відповідно до п.13 частини першої статті 23 Закону, не доведено факту потреби в утриманні; не підтверджено спільне місце реєстрації.
Позивач повторно 09.06.2025 звернувся до відповідача із заявою про надання відстрочки та необхідними документами.
Повідомленням ІНФОРМАЦІЯ_2 від 15.06.2025 №1121 позивачу зазначено про те, що ІНФОРМАЦІЯ_5 прийняла рішення про відмову у наданні позивачу відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, оскільки позивачем надано не повний перелік документів відповідно до п.13 частини першої статті 23 Закону України «про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (не доведено факту потреби в утриманні).
Крім того, під час оновлення облікових даних в застосунку «Резер+» позивач виявив, що в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів з`явився запис про «порушення правил військового обліку».
Вважаючи протиправною відмову у наданні відстрочки від призову за мобілізацією та щодо внесення до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів з`явився запис про "порушення правил військового обліку", позивач звернувся до суду з даним позовом.
Приймаючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що матеріали справи не містять доказів подання позивачем до заяви про надання відстрочки інших доказів, які підтверджували б необхідність постійного догляду за його матір`ю ОСОБА_2 , що свідчить про неподання позивачем повного переліку документів, встановленого Додатком №5 Порядку № 560 для надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації відповідно до п.13 частини першої статті 23 Закону №3543-XII.
Стосовно позовних вимог щодо виключення з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів даних про наявність порушень правил військового обліку з боку ОСОБА_1 , суд зазначив, що у матеріалах адміністративної справи відсутні докази притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, а тому відомості до Реєстру внесені безпідставно.
Оскільки позивач у своїй апеляційній скарзі оскаржує судове рішення в частині відмовити у задоволенні позовних вимог, то колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що саме в цій частині перевіряється законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтями 17 та 65 Конституції України установлено, що захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави та справою всього Українського народу. Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Цей конституційний обов`язок реалізується через проходження громадянами України військової служби відповідно до закону.
Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" (затвердженим Законом України від 24.02.2022 року №2102-IX) введено в Україні воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 року строком на 30 діб.
На даний час строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався та діє на теперішній час.
Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів визначає Закон України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" від 21.10.93 №3543-XII (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Статтею 1 Закону №3543-XII визначено, що мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.
Статтею 23 Закону №3543-XII визначені категорії військовозобов`язаних, які не підлягають призову на військову службу під час мобілізації.
Зокрема, згідно пункту 13 частини першої статті 23 Закону №3543-XII не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані, які мають одного із своїх батьків з інвалідністю I чи II групи або одного з батьків дружини (чоловіка) з числа осіб з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших осіб, які не є військовозобов`язаними та відповідно до закону зобов`язані їх утримувати (крім випадків, якщо такі особи самі є особами з інвалідністю, потребують постійного догляду, перебувають під арештом (крім домашнього арешту), відбувають покарання у вигляді обмеження чи позбавлення волі). У разі відсутності невійськовозобов`язаних осіб здійснювати догляд за особою з інвалідністю I чи II групи може лише одна особа з числа військовозобов`язаних за вибором такої особи з інвалідністю.
Перевірка підстав щодо надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та її оформлення здійснюється територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки (частина 7 статті 23 Закону №3543-XII).
Процедуру надання військовозобов`язаним та резервістам відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період та її оформлення визначає Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. №560 (в редакції, станом на час виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до пп. 57-58 Порядку № 560 відстрочка від призову на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період надається військовозобов`язаним з підстав, визначених статтею 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
Для розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період при районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (відокремлених відділах) утворюються комісії у такому складі:
голова комісії - керівник районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (відокремленого відділу);
члени комісії - представники апарату, структурних підрозділів (освіти та науки, охорони здоров`я, соціального захисту населення, служби у справах дітей, центру надання адміністративних послуг) районної, міської держадміністрації (військової адміністрації).
За наявності підстав для одержання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період військовозобов`язані (крім заброньованих та посадових (службових) осіб, зазначених у підпунктах 16-23 пункту 1 додатка 5) особисто подають на ім`я голови комісії районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу заяву за формою, визначеною у додатку 4, до якої додаються документи, що підтверджують право на відстрочку, або копії таких документів, засвідчені в установленому порядку, зазначені у переліку згідно з додатком 5. Заява військовозобов`язаного підлягає обов`язковій реєстрації.
Згідно п. 60 Порядку № 560 Комісія вивчає отримані заяву та підтвердні документи, оцінює законність підстав для надання відстрочки, за потреби готує запити до відповідних органів державної влади для отримання інформації, що підтверджує право заявника на відстрочку, або використовує інформацію з публічних електронних реєстрів.
Комісія зобов`язана розглянути отримані на розгляд заяву та документи, що підтверджують право на відстрочку, протягом семи днів з дати надходження, але не пізніше ніж протягом наступного дня від дати отримання інформації на запити до органів державної влади.
На підставі розгляду отриманих документів комісія ухвалює рішення про надання або відмову у наданні відстрочки. Рішення комісії оформляється протоколом.
Про прийняте комісією рішення повідомляється засобами телефонного, електронного зв`язку або поштою заявнику не пізніше ніж на наступний день після ухвалення такого рішення. У разі позитивного рішення військовозобов`язаному надається довідка із зазначенням строку відстрочки за формою, визначеною у додатку 6. У разі відмови у наданні відстрочки військовозобов`язаному повідомляють письмово із зазначенням причин відмови за формою, визначеною у додатку 7. Таке рішення може бути оскаржене у судовому порядку.
Додатком 5 до Порядку №560 передбачено Перелік документів, що подаються військовозобов`язаним для отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації відповідно до підстав, зазначених у статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
Так, документами, що підтверджують право на відстрочку, згідно Переліку для осіб, які мають одного із своїх батьків з інвалідністю I чи II групи або одного з батьків дружини (чоловіка) з числа осіб з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших осіб, які не є військовозобов`язаними та відповідно до закону зобов`язані їх утримувати (крім випадків, якщо такі особи самі є особами з інвалідністю, потребують постійного догляду, перебувають під арештом (крім домашнього арешту), відбувають покарання у вигляді обмеження чи позбавлення волі). У разі відсутності невійськовозобов`язаних осіб здійснювати догляд за особою з інвалідністю I чи II групи може лише одна особа з числа військовозобов`язаних за вибором такої особи з інвалідністю:
- для батьків військовозобов`язаного з числа осіб з інвалідністю I чи II групи або батьків дружини (чоловіка) військовозобов`язаного з числа осіб з інвалідністю I чи II групи - один із таких документів, що підтверджує інвалідність: довідка до акта огляду медико-соціальною експертною комісією за формою, затвердженою МОЗ, або посвідчення, яке підтверджує відповідний статус, або пенсійне посвідчення чи посвідчення, що підтверджує призначення соціальної допомоги відповідно до Законів України "Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю", "Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю", в яких зазначено групу та причину інвалідності, або довідка для отримання пільг особами з інвалідністю, які не мають права на пенсію чи соціальну допомогу, за формою, затвердженою Мінсоцполітики; заява за формою згідно з додатком 15 (у разі потреби) із зазначенням прізвища, ім`я та по батькові (за наявності) особи, яку вона обирає для здійснення свого утримання;
- для військовозобов`язаного, який має одного із своїх батьків з інвалідністю I чи II групи, - документи, що підтверджують родинні зв`язки (свідоцтво про народження);
- для військовозобов`язаного, який має одного з батьків дружини (чоловіка) з числа осіб з інвалідністю I чи II групи, - документи, що підтверджують родинні зв`язки (свідоцтво про народження дружини (чоловіка) та свідоцтво про шлюб);
- для військовозобов`язаного, який має одного із своїх батьків з інвалідністю I чи II групи або одного з батьків дружини (чоловіка) з числа осіб з інвалідністю I чи II групи, - один із таких документів, що підтверджує неможливість інших осіб, які не є військовозобов`язаними та зобов`язані за законом утримувати одного із своїх батьків з інвалідністю I чи II групи або одного з батьків дружини (чоловіка) з числа осіб з інвалідністю I чи II групи: довідка до акта огляду медико-соціальною експертною комісією за формою, затвердженою МОЗ, або висновок лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я про потребу в постійному догляді за формою, затвердженою МОЗ, або документ, що підтверджує перебування під арештом (крім домашнього арешту), або відбування покарання у вигляді обмеження чи позбавлення волі.
Отже, колегія апеляційного суду наголошує, що наведеними вище положеннями для військовозобов`язаних, які претендують на оформлення відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пункту 13 частини першої статті 23 Закону №3543-XII, передбачено обов`язок подання до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки один із документів, що підтверджує інвалідність I чи II групи батьків військовозобов`язаного або батьків дружини (чоловіка) військовозобов`язаного (далі - батьків), документів, що підтверджують родинні зв`язки, і документів на підтвердження відсутності інших осіб, які не є військовозобов`язаними та відповідно до закону зобов`язані їх утримувати.
Таким чином, першою умовою є наявність одного з батьків з І або II групою інвалідності, другою умовою - факт доведення відсутності невійськовозобов`язаних осіб відповідно до закону зобов`язані їх утримувати (крім винятків, якщо такі особи самі є особами з інвалідністю, потребують постійного догляду, перебувають під арештом (крім домашнього арешту), відбувають покарання у вигляді обмеження чи позбавлення волі).
Із матеріалів справи вбачається, що позивач 12.05.2025 подав Голові комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 заяву про оформлення відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації (на особливий період), що являється особою, яка на підставі п. 13 частини першої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (має одного із своїх батьків з інвалідністю I чи II групи за відсутності інших осіб, які не є військовозобов`язаними та відповідно до закону зобов`язані їх утримувати), у зв`язку з чим не підлягає призову на військову службу під час мобілізації. Просив оформити у порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 №560, довідку про відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації. До заяви позивачем додано:
- заяву ОСОБА_1 від 09.06.2025 (за формою Додатку №4 Постанови №560);
- копію тимчасового посвідчення ОСОБА_1 № НОМЕР_1 від 29.01.2015;
- копію паспорта ОСОБА_1 № НОМЕР_2 від 17.05.2019;
- копію свідоцтва про народження ОСОБА_1 НОМЕР_3 від 07.05.2025;
- копію довідки про реєстрацію місця проживання ОСОБА_1 №60 від 22.06.2021;
- копію повного витягу з ДРАЦС щодо актового запису про народження ОСОБА_1 №00051058030 від 07.05.2025;
- копію паспорта ОСОБА_2 НОМЕР_4 від 29.07.2000;
- копію РНОКПП ОСОБА_2 від 27.03.2012;
- копію довідки до акта огляду МСЕК №351942, серія 12 ААВ від 17.06.2021;
- копію пенсійного посвідчення ОСОБА_2 № НОМЕР_5 від 29.09.2021;
- свідоцтво про розірвання шлюбу НОМЕР_6 від 08.04.2025;
- копію довідки ПМУМЮ (м. Одеса);
- заяву ОСОБА_1 від 09.06.2025.
У зв`язку із першою відмовою, ОСОБА_1 09.06.2025 повторно звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_2 із заявою про оформлення відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації (на особливий період) із заявою, що являється особою, яка на підставі п. 13 частини першої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (має одного із своїх батьків з інвалідністю I чи II групи за відсутності інших осіб, які не є військовозобов`язаними та відповідно до закону зобов`язані їх утримувати).
До заяви позивачем додано:
- заяву ОСОБА_1 від 09.06.2025 (за формою Додатку №4 Постанови №560);
- копію тимчасового посвідчення ОСОБА_1 № НОМЕР_1 від 29.01.2015;
- копію паспорта ОСОБА_1 № НОМЕР_2 від 17.05.2019;
- копію свідоцтва про народження ОСОБА_1 НОМЕР_3 від 07.05.2025;
- копію довідки про реєстрацію місця проживання ОСОБА_1 №60 від 22.06.2021;
- копію повного витягу з ДРАЦС щодо актового запису про народження ОСОБА_1 №00051058030 від 07.05.2025;
- копію паспорта ОСОБА_2 НОМЕР_4 від 29.07.2000;
- копію РНОКПП ОСОБА_2 від 27.03.2012;
- копію довідки до акта огляду МСЕК №351942, серія 12 ААВ від 17.06.2021;
- копію пенсійного посвідчення ОСОБА_2 № НОМЕР_5 від 29.09.2021;
- свідоцтво про розірвання шлюбу НОМЕР_6 від 08.04.2025;
- копію довідки ПМУМЮ (м. Одеса), яка підтверджує факт того, що ОСОБА_2 має єдину дитину - сина ОСОБА_3 ;
- заяву ОСОБА_1 від 09.06.2025.
Отже, з матеріалів справи вбачається, що позивач до заяви додавав довідку МСЕК №351942 серії 12 ААВ від 17.06.2021, відповідно до якої мати позивача - ОСОБА_2 є особою з інвалідністю II групи (причина інвалідності: загальне захворювання).
Разом з цим, позивач підтвердив факт того, що є єдиною особою, яка, за законом зобов`язана утримувати матір ОСОБА_2 , а саме: копію свідоцтва про розірвання шлюбу між батьками заявника серії НОМЕР_6 від 08.04.2025, а також копію довідки ПМУМЮ (м. Одеса), яка підтверджує факт того, що ОСОБА_2 має єдину дитину - сина ОСОБА_3 .
Таким чином, останній є єдиним, хто може і має обов`язок за статтею 202 Сімейного кодексу України утримувати свою непрацездатну матір з II групою інвалідності.
За висновком відповідача, позивачем не доведено обставини, зазначених у п. 13 частини першої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» щодо потреби в утриманні своєї матері з інвалідністю II групи.
Разом з тим, з аналізу п. 13 частини першої статті 23 Закону № 3543-XII та п. п. 13 п. 1 додатку 5 Порядку № 560 не вбачається вимоги подання до заяви про надання відстрочки інших доказів, які підтверджували б необхідність постійного догляду/утримання своєї матері з інвалідністю II групи.
Разом з тим, за приписами частини першої статті 202 Сімейного кодексу України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.
З аналізу вищенаведеного, колегія суддів приходить до переконання, що позивач під час звернення із заявою додав усі необхідні документи, чим довів існування обставин здійснення ним, як військовозобов`язаним, догляду та наявність законних підстав для надання відстрочки йому відповідно до п. 13 частини першої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
Водночас, рішення Комісії з розгляду питань щодо надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації ІНФОРМАЦІЯ_2 , що оформлені протоколами від 29.05.2025 №1015 та від 12.06.2025 №20 щодо відмови ОСОБА_1 у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації відповідно до пункту 13 частини першої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не відповідають критеріям, визначеним частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, та не містить належних мотивів їх прийняття.
Разом з тим, висновок суду першої інстанції щодо необхідності подання позивачем до заяви про надання відстрочки інших доказів, які підтверджували б необхідність постійного догляду/утримання за його батьком не знайшов свого підтвердження у ході апеляційного перегляду оскаржуваного рішення.
З огляду на викладене, колегія суддів дійшла до висновку, що заяву ОСОБА_1 відповідач належним чином не розглянув, не дослідив всіх доказів та не здійснив перевірку наявності підстав для оформлення відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації за доданими документами, що свідчить про протиправність рішень відповідача щодо відмови у наданні відстрочки від призову на військову службу, оформлених протоколами від 29.05.2025 №1015 та від 12.06.2025 №20, у зв`язку із чим вони підлягають скасуванню, а позовні вимоги в цій частині задоволенню.
При вирішенні даного спору, колегія суддів також враховує, що за наведених підстав позивачу надано відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період на підставі пункту 13 частини першої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», що підтверджується відомостями з ресурсу «Резерв+», які містяться в матеріалах справи (а.с.75-79).
Зазначене, на думку суду, свідчить про непослідовність рішень відповідача щодо одного і того ж питання, оскільки зміни законодавства на цій підставі були відсутні.
Отже, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції прийняте рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права.
Відповідно до частини першої, другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Апелянт надав до суду докази, що спростовують законність рішення суду першої інстанції в частині позовних вимог, в яких відмовлено.
Щодо вимоги позивача про зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 09.06.2025 про надання йому відстрочки від призову під час мобілізації з ухваленням рішення про надання ОСОБА_1 відстрочки від призову під час мобілізації на підставі п. 13 частини першої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та видати йому відповідну довідку, колегія суддів зазначає наступне.
Під час апеляційного розгляду судом встановлено, що відповідачем 04.11.2025 надано ОСОБА_1 відстрочку від мобілізації на підставі п.13 частини першої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Вказані фактичні обставини свідчать про відсутність порушеного права ОСОБА_1 , що не заперечується позивачем та про що останній зазначив у клопотанні про долучення доказів від 17.11.2025. 
Фактично у цій частині позовних вимог відповідач забезпечив реалізацію права позивача, хоча не за результатом первісних звернень ОСОБА_1 до відповідача, однак до моменту ухвалення судового рішення спірне право було відновлено, а порушення, на усунення якого спрямовано позовні вимоги, припинило своє існування. 
За таких обставин відсутні підстави для судового захисту шляхом зобов`язання відповідача вчинити дії, які фактично вже виконані, оскільки судовий захист має на меті відновлення порушеного права, а не підтвердження правомірності дій, що були вчинені після звернення до суду.
Таким чином, з огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що у цій частині позовних вимог відсутнє порушене право чи охоронюваний законом інтерес позивача, які потребують судового захисту, що виключає можливість задоволення позову в зазначеній частині.
З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Разом з тим, згідно з частиною шостою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
Частиною першою цієї статті передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до частини третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 сплачено судовий збір за подання адміністративного позову в розмірі 1937,92 грн згідно квитанції №6312-1870-6980-0674 від 21.07.2025 та судовий збір при поданні апеляційної скарги в розмірі 2 906,88 грн згідно квитанції №5438-4386-9575-4732 від 09.10.2025.
Оскільки судом першої інстанції вже стягнуто на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) грн 96 коп, колегія суддів приходить до висновку, що за наслідками апеляційного перегляду оскаржуваного рішення суду на користь позивача підлягають додатковому стягненню судові витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви у розмірі 484,48 грн.
Оскільки апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволена частково, то відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача підлягає сума сплаченого судового збору у розмірі 1 453,44 грн.
Підсумовуючи усе вищезазначене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення з ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 судові витрати у загальному розмірі 1 937, 92 грн (484,48+1 453,44).
Керуючись статтями 243, 308, 311, 315, 317, 321, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2025 року у справі №580/8312/25 скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог:
- визнати протиправними та скасувати рішення ІНФОРМАЦІЯ_1 в особі Комісії при ІНФОРМАЦІЯ_2 , що оформлені протоколами від 29.05.2025 №1015 та від 12.06.2025 №20 щодо відмови ОСОБА_1 у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації відповідно до пункту 13 частини першої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
Прийняти нову постанову в цій частині, якою позовні вимоги ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 в особі ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити дії - задовольнити частково.
Визнати протиправними та скасувати рішення ІНФОРМАЦІЯ_1 в особі Комісії при ІНФОРМАЦІЯ_2 , що оформлені протоколами від 29.05.2025 №1015 та від 12.06.2025 №20 щодо відмови ОСОБА_1 у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації відповідно до пункту 13 частини першої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
У іншій частині рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2025 року у справі №580/8312/25 - залишити без змін.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_7 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_8 ) судовий збір у сумі 1 937 (одна тисяча дев`ятсот тридцять сім) гривень 92 копійки.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач О.М. Кузьмишина

Судді І.О.Грибан

В.Ю.Ключкович