ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА 01054, м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-В, тел. (044) 334-68-95, E-mail: inbox@ki.arbitr.gov.ua	
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ
27.04.2026	Справа № 910/9725/25	

За позовом Київської міської ради
до Обслуговуючого кооперативу "Автокооператив по будівництву та експлуатації гаражів, автостоянок для зберігання транспортних засобів громадян Деснянського району міста Києва "МІКЛ"
про  стягнення 392 721,97 грн
Суддя Підченко Ю.О.
Представники сторін: 
без виклику.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Київська міська рада (далі також - позивач, КМР) звернулась до Господарського суду міста Києва з позовом до Обслуговуючого кооперативу «Автокооператив по будівництву та експлуатації гаражів, автостоянок для зберігання транспортних засобів громадян Деснянського району міста Києва «Мікл» (далі також - відповідач, ОК «МІКЛ») про стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за користування земельною ділянкою площею 1,5515 га, кадастровий номер 8000000000:62:701:0027, місце розташування - вул. Оноре де Бальзака, 49-а у Деснянському районі міста Києва за період з 25.10.2021 по 29.12.2022 у сумі 392 721,97 грн.
Ухвалою від 13.08.2025 відкрито провадження у справі № 910/9725/25, вирішено проводити розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення/виклику учасників справи.
29.08.2025 до суду від відповідача надійшов відзив на позов, а 09.09.2025 позивач подав відповідь на відзив.
Крім того, 04.09.2025 відповідач долучив до справи лист Благодійної організації «Благодійний фонд «Батальйон «Свобода» №29/09/170 від 29.08.2025 року, з якого вбачається, що остання з лютого 2022 року частково користується земельною ділянкою 8000000000:62:701:0027 по вул. Оноре де Бальзака, 49-А для розміщення автомобілів СОУ.
Оскільки подані відповідачем докази стосуються предмету спору в справі та необхідні для всебічного та повного розгляду всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про долучення таких доказів та врахування їх під час вирішення спору по суті.
Розглядаючи дану справу судом враховано, що згідно з ч. 2 ст. 11 ГПК України та ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суд також враховує припис ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою закріплене право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку.
Приймаючи до уваги те, що з моменту відкриття провадження у справі сплив достатній строк для подання всіма учасниками справи своїх доводів, заперечень, відзивів, доказів тощо, суд вважає за можливе здійснити розгляд даної справи по суті заявлених вимог.
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Київська міська рада ухвалила рішення від 16.12.2021 № 4139/4180 «Про передачу Обслуговуючому кооперативу «Автокооператив по будівництву та експлуатації гаражів, автостоянок для зберігання транспортних засобів громадян Деснянського району міста Києва «МІКЛ» земельної ділянки в оренду для експлуатації та обслуговування автостоянки (№ 12) на вул. Оноре де Бальзака, 49-а у Деснянському районі міста Києва» (текст розміщений на офіційному веб-порталі Київської міської ради за таким посиланням: https://kmr.gov.ua/sites/default/files/4139-4180.pdf).
Згідно з вказаним рішенням вирішено передати Обслуговуючому кооперативу «Автокооператив по будівництву та експлуатації гаражів, автостоянок для зберігання транспортних засобів громадян Деснянського району міста Києва «МІКЛ», за умови виконання пункту 3 цього рішення, в оренду на 15 років земельну ділянку площею 1,5515 га (кадастровий номер 8000000000:62:701:0027) для експлуатації та обслуговування автостоянки (№ 12) (код виду цільового призначення - 12.04, для розміщення та експлуатації будівель і споруд автомобільного транспорту та дорожнього господарства) на вул. Оноре де Бальзака, 49-а у Деснянському районі міста Києва із земель комунальної власності територіальної громади міста Києва у зв`язку з набуттям права власності на нерухоме майно (акт приймання-передачі № 2996, 2997, 2998, 2999, 3000, 3001, 3002, 3003, 3004, 3005 від 25.10.2021, право власності зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 25 жовтня 2021 року, номери запису про право власності: 44728031, 44728473, 44728968, 44730665, 44731303).
На підставі цього рішення між Київською міською радою (як орендодавцем) та ОК «МІКЛ» (як орендарем) укладено договір оренди земельної ділянки від 30.12.2022 № 1318 (далі також - договір), за умовами якого орендодавець на підставі рішення Київської міської ради від 16.12.2021 № 4139/4180 передає, а орендар приймає в оренду (строкове платне користування) земельну діяльну (далі також - об`єкт оренди або Земельна ділянка), визначену цим договором, для експлуатації та обслуговування автостоянки (№12).
Згідно з п. 2.1. договору, об`єктом оренди відповідно до відомостей Державного земельного кадастру, рішення Київської міської ради від 16.12.2021 № 4139/4180 та цього договору є Земельна ділянка з наступними характеристиками:
- кадастровий номер 8000000000:62:701:0027;
- місце розташування - вул. Оноре де Бальзака, 49-а у Деснянському районі м. Києва;
- категорія земель - землі промисловості, транспорту, електронних комунікацій, енергетики, оборони та іншого призначення;
- цільове призначення - 12,04 га розміщення та експлуатація будівель і споруд автомобільного транспорту та дорожнього господарства (для експлуатації та обслуговування автостоянки (№12));
- розмір (площа) - 1,5515 га.
Спір у справі виник у зв`язку з тим, як стверджує позивач, що відповідач не сплачував орендну плату за користування зазначеною земельною ділянкою з моменту набуття права власності на об`єкти нерухомого майна, розташовані на Земельній ділянці, до моменту реєстрації права оренди на Земельну ділянку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.
Із дня набуття права власності на об`єкт нерухомого майна відповідач, як власник такого майна, став фактичним користувачем земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, тому саме із цієї дати у відповідача виник обов`язок належно оформити правовідносини щодо користування земельною ділянкою (укласти відповідний договір та оформити речові права на земельну ділянку), а також обов`язок сплачувати за користування земельною ділянкою, на якій розташовано майно.
За твердженнями позивача, оскільки Земельна ділянка сформована та є об`єктом цивільних прав у розумінні ст. 79-1 Земельного кодексу України - 07.10.2019, набуття права власності на нерухоме майно відповідачем - 25.10.2021, то доцільно стягнути з відповідача безпідставно збережені кошти у розмірі орендної плати за користування земельною ділянкою комунальної власності з 25.10.2021 до 29.12.2022 (до моменту реєстрації права оренди на земельну ділянку у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, реєстрація права оренди - 30.12.2022).
Доводи відповідача під час розгляду справи зводилися, здебільшого, до наступного:
- позивачем не надано належних доказів з урахуванням висновків ВС у постанові від 27.07.2023 року по справі № 918/779/22, а саме витягів з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки станом до 07.06.2022 року, тобто позивачем не доведено основну розрахункову величину за період 25.10.2021 року по 07.06.2022 року;
- розрахунок позивача за 2022 рік із застосуванням ставки в 3% за весь спірний період здійснений з неправильним застосуванням ставки орендної плати, оскільки з 01 березня 2022 року по 31 травня 2022 року діяла ставка в 0%;
- відповідно до п. 1.7. Рішення Київської міської ради № 4551/4592 від 30.03.2022 року використання земельної ділянки для потреб безпеки та оборони звільняє від сплати орендних платежів;
- починаючи з лютого 2022 року Земельною ділянкою частково користується Благодійна організація «Благодійний фонд «Батальйон «Свобода» для розміщення автомобілістів СОУ
Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне.
Згідно зі ст. 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.
Положення цієї глави застосовуються також до вимог про:
1) повернення виконаного за недійсним правочином;
2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння;
3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні;
4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.
Зобов`язання із набуття або збереження майна без достатньої правової підстави має місце за наявності таких умов:
- по-перше, є набуття або збереження майна. Це означає, що особа набуває нові цінності, збільшує кількість та вартість належного їй майна або зберігає майно, яке неминуче мало б вибути із її володіння.
- по-друге, мало місце набуття або збереження майна за рахунок іншої особи. Тобто збільшення або збереження майна у особи є наслідком втрати або недоотримання цього майна іншою особою.
- по-третє, обов`язково має бути відсутність правової підстави для набуття або збереження майна за рахунок іншої особи. Тобто, мала місце помилка, обман, випадковість або інші підстави набуття або збереження майна, які не можна віднести до підстав виникнення цивільних прав та обов`язків.
Як встановлено під час розгляду справи, згідно з інформаційною довідкою від 13.06.2025 № 431222408 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, територіальна громада міста Києва в особі Київської міської ради є власником земельної ділянки площею 1,5515 га з кадастровим номером 8000000000:62:701:0027 по вул. Оноре де Бальзака, 49-а у Деснянському районі міста Києва .
Відповідно до Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-9900873092022 від 27.06.2022, державна реєстрація земельної ділянки з кадастровим номером 8000000000:62:701:0027 площею 1,5515 га, цільове призначення: 12.04 Для розміщення та експлуатації будівель і споруд автомобільного транспорту та дорожнього господарства по вул. Оноре де Бальзака, 49-а у Деснянському районі міста Києва , проведена 07.10.2019 Головним управлінням Держгеокадастру у м. Києві на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) від 26.01.2017.
Отже, Земельна ділянка сформована та є об`єктом цивільних прав у розумінні ст. 79-1 Земельного кодексу України з 07.10.2019.
Згідно з інформаційною довідкою від 13.06.2025 № 431223783 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, на Земельній ділянці розташований гараж № 4, поверх І з підвалом та надбудовою, загальною площею 73,9 кв. м.; гараж № 5, поверх І з надбудовою загальною площею 29,8 кв. м; гараж № 2, поверх І загальною площею 41,9 кв. м; гараж № 1 загальною площею 49,1 кв. м; гараж № 3 загальною площею 75,5 кв. м, які належать ОК «МІКЛ», право власності зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 25.10.2021, номери відомостей про речове право: 44728031, 44728473, 44728968, 44730665, 44731303.
Верховний Суд у постанові від 05.08.2022 при розгляді справи № 922/2060/20 з подібними правовідносинами, де серед інших встановлювались обставини щодо площі земельної ділянки, яку використовував власник розташованого на ній нерухомого майна, дійшов висновку, що із дня набуття права власності на об`єкт нерухомого майна власник цього майна стає фактичним користувачем сформованої земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, а тому саме із цієї дати у власника об`єкта нерухомого майна виникає обов`язок сплати за користування земельною ділянкою, на якій таке майно розташовано.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 22.06.2021 у справі № 200/606/18 зазначила, що нормальне господарське використання земельної ділянки без використання розташованих на ній об`єктів нерухомості неможливе, як і зворотна ситуація - будь-яке використання об`єктів нерухомості є одночасно і використанням земельної ділянки, на якій ці об`єкти розташовані. Отже, об`єкт нерухомості та земельна ділянка, на якій цей об`єкт розташований, за загальним правилом мають розглядатися як єдиний об`єкт права власності.
Власник нерухомого майна має право на користування земельною ділянкою, на якій воно розташоване. Ніхто інший, окрім власника об`єкта нерухомості, не може претендувати на земельну ділянку, оскільки вона зайнята об`єктом нерухомого майна.
Аналогічну правову позицію викладено Верховним Судом у постанові від 15.12.2021 у справі № 924/856/20.
Таким чином, положення глави 15, ст. 125 Земельного кодексу України, ст. 1212 Цивільного кодексу України дають підстави вважати, що до моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права на земельну ділянку, на якій розташований цей об`єкт, ураховуючи принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди, особа яка придбала такий об`єкт стає фактичним користувачем тієї земельної ділянки, на якій такий об`єкт нерухомого майна розташований, а відносини з фактичного користування земельної ділянки без оформлення прав на цю ділянку (без укладення договору оренди тощо) та недоотримання її власником доходів у виді орендної плати є за своїм змістом кондикційними.
Подібний правовий висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі № 629/4628/16-ц, від 20.11.2018 у справі № 922/3412/17, від 13.02.2019 у справі № 320/5877/17, у постановах Верховного Суду від 17.03.2020 у справі № 922/2413/19, від 14.01.2019 у справі № 912/1188/17, від 21.01.2019 у справі № 902/794/17, від 04.02.2019 у справі № 922/3409/17, від 12.03.2019 у справі № 916/2948/17, від 09.04.2019 у справі № 922/652/18, від 21.05.2019 у справі № 924/552/18.
Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 79 Земельного кодексу України земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.
Згідно з приписами вказаної статті Земельного кодексу України, земельна ділянка є сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера та реєстрації її у Державному земельному кадастрі.
Аналогічну правову позицію викладено, зокрема, у постановах Верховного Суду від 16.06.2021 у справі № 922/1646/20, від 04.03.2021 у справі № 922/3463/19, від 05.08.2022 у справі № 922/2060/20, від 07.09.2022 у справі № 925/1081/20 та від 20.09.2022 у справі № 922/3684/20.
Верховний Суд неодноразово зазначав, що при розгляді справ про стягнення безпідставно збережених коштів у вигляді недоотриманої орендної плати встановленню підлягають обставини, зокрема, чи є земельна ділянка, за користування якою міськрада просить стягнути безпідставно збережені кошти, сформованим об`єктом цивільних прав протягом усього періоду, зазначеного у позові (Подібна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 16.09.2020 у справі № 922/3361/19, від 02.06.2020 у справі № 922/2417/19, від 12.03.2019 у справі № 916/2948/17, від 09.04.2019 у справі № 922/652/18).
Таким чином, ураховуючи те, що земельна ділянка площею 1,5515 га з кадастровим номером 8000000000:62:701:0027 по вул. Оноре де Бальзака, 49-а у Деснянському районі міста Києва як об`єкт цивільних прав сформована та зареєстрована 07.10.2019 в Державному земельному кадастрі, тоді ОК «МІКЛ», як власник нерухомого майна стало фактичним користувачем сформованої земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, саме із дати набуття права власності на нерухоме майно (25.10.2021) у відповідача виник обов`язок сплачувати орендну плату за користування вказаною земельною ділянкою.
Водночас, як свідчать обставини справи, які не спростовані відповідачем, ОК «МІКЛ» з 25.10.2021 по 29.12.2022 користувався сформованою земельною ділянкою комунальної форми власності за вищевказаною адресою для розміщення та експлуатації об`єктів нерухомого майна без оформлення правовстановлюючих документів, а відтак, без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберегло у себе кошти, які мало сплатити за користування нею, Кооператив, відповідно до положень ст. 1212 Цивільного кодексу України, повинен повернути ці кошти власнику земельної ділянки - територіальній громаді в особі Київської міської ради.
У той же час, для вирішення спору в даній справі необхідно надати оцінку здійсненому позивачем розрахунку заявлених до стягнення сум.
Правові підстави користування земельною ділянкою комунальної власності за змістом глави 15 Земельного кодексу України реалізується через право постійного користування або право оренди.
Частиною першою статті 93 і статтею 125 Земельного кодексу України передбачено, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цього права. Землекористувачі також зобов`язані своєчасно сплачувати орендну плату (пункт «в» частини першої статті 96 Земельного кодексу України).
Принцип платного використання землі також передбачено ст. 206 Земельного кодексу України, за змістом якої використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.
Плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності (п.п. 14.1.147 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин).
Земельним податком є обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів, а орендною платою за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (п.п. 14.1.72, 14.1.136 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України).
Таким чином, законодавець розмежовує поняття «земельний податок» та «орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності» залежно від правових підстав передання прав землекористування такими ділянками.
Відповідач не є власником або постійним землекористувачем земельної ділянки, а тому не є суб`єктом плати за землю у формі земельного податку, при цьому єдина можлива форма здійснення плати за землю для нього, як землекористувача, є орендна плата (стаття 14.1.72 Податкового кодексу України).
Податковим кодексом України визначено, що орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності є обов`язковим платежем, а його розмір визначається на підставі законодавчих актів, тобто є регульованою ціною (статті 14.1.125, 14.1.136, 288.5 Податкового кодексу України).
Згідно з п. 284.1 ст. 284 Податкового кодексу України органи місцевого самоврядування встановлюють ставки плати за землю, що сплачується на відповідній території.
Статтею 20 Закону України «Про оцінку земель» передбачено, що за результатами бонітування ґрунтів, економічної оцінки земель та нормативної грошової оцінки земельних ділянок складається технічна документація, а за результатами проведення експертної грошової оцінки земельних ділянок складається звіт.
Дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель.
Технічна документація з нормативної грошової оцінки земельних ділянок у межах населених пунктів затверджується відповідною сільською, селищною і міською радою.
Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України «Про оцінку земель» витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки видається органами, що здійснюють ведення Державного земельного кадастру.
Так, відповідно до Витягу із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок від 07.06.2022 № 2008/86-22, вартість земельної ділянки з кадастровим номером 8000000000:62:701:0027 на 2022 рік становить 9 818 660,64 грн.
Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-9900873092022 від 27.06.2022, нормативна грошова оцінка станом на дату проведення 17.03.2021 земельної ділянки з кадастровим номером 8000000000:62:701:0027 на 2021 рік становить 17 852 110,26 грн.
Згідно з пунктом 289.2 ст. 289 Податкового кодексу України центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, за індексом споживчих цін за попередній рік щороку розраховує величину коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель (Кі), на який індексується нормативна грошова оцінка земель і земельних ділянок, у тому числі право на які фізичні особи мають як власники земельних часток (паїв), на 1 січня поточного року, що визначається за формулою: 
Кi = І:100, 
де І - індекс споживчих цін за попередній рік.
У разі якщо індекс споживчих цін перевищує 115 відсотків, такий індекс застосовується із значенням 115.
Індекс споживчих цін встановлюється Державною службою статистики України, є загальнодоступним, розміщується на їх офіційному сайті, а тому не потребує доказування відповідно до положень ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.
Коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель міститься на офіційному сайті Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру, адже саме цей орган уповноважений реалізовувати державну політику у сфері земельних відносин, (https://land.gov.ua/derzhgeokadastr-povidomlyaye-pro-indeksacziyu-normatyvnoyi-groshovoyi-oczinky-zemel-za-2023-rik/), де зазначено таке:
«Значення коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель за 2021 рік - 1,0 (для сільськогосподарських угідь (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги) та 1,1 (для земель несільськогосподарського призначення);
2022 рік - 1,0 (для сільськогосподарських угідь (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги) та 1,15 (для земель і земельних ділянок (крім сільськогосподарських угідь)».
Таким чином, нормативна грошова оцінка Земельної ділянки визначалась з врахуванням вищезазначених положень законодавства та за 2022 рік становить 9 818 660,64 грн (відповідно до витягу із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок № 07.06.2022 № 2008/86-22); за 2021 рік становить 17 852 110,26 грн (відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-9900873092022 від 27.06.2022).
Земельна ділянка сформована та є об`єктом цивільних прав у розумінні ст. 79-1 Земельного кодексу України - 07.10.2019, набуття права власності на нерухоме майно відповідачем - 25.10.2021, тому позивачем за наявності передбачених законодавством підстав обґрунтовано заявлено до стягнення з відповідача безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за користування земельною ділянкою комунальної власності з 25.10.2021 до 29.12.2022 (до моменту реєстрації права оренди на земельну ділянку у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, реєстрація права оренди - 30.12.2022).
Відповідно до Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 27.06.2022 № НВ-9900873092022, земельна ділянка з кадастровим номером 8000000000:62:701:0027 належить до земель з видом цільового призначення - 12.04 Для розміщення та експлуатації будівель і споруд автомобільного транспорту та дорожнього господарства.
Ставка орендної плати визначається за період 25.10.2021-31.12.2021 - відповідно до Додатка 11 до рішення Київської міської ради «Про бюджет міста Києва на 2021 рік» від 24.12.2020 № 24/24; 01.01.2022 - 29.12.2022 - відповідно до Додатка 11 до рішення Київської міської ради «Про бюджет міста Києва на 2022 рік» від 09.12.2021 № 3704/3745 та за умови, що приміщення нерухомого майна, розташованого в межах земельної ділянки, не передавались в оренду їх власником, де визначені розміри орендної плати за земельні ділянки комунальної власності територіальної громади міста Києва (у відсотках від нормативної грошової оцінки). До земель з видом цільового призначення - 12.04 Для розміщення та експлуатації будівель і споруд автомобільного транспорту та дорожнього господарства, застосовується ставка орендної плати - 3%.
У позові викладено розрахунок суми, яка підлягає стягненню таким чином:
1) з 25.10.2021 по 31.12.2021 - 17 852 110,26*3%/365*68 дні = 99 776,18 грн;
2) з 01.01.2022 по 29.12.2022 - 9 818 660,64*3%/365*363 днів = 292 945,79 грн;
а разом: 99 776,18 + 292 945,79 = 392 721,97 грн,
де зазначені: період (рік) розрахунку; нормативно-грошова оцінка Земельної ділянки за вказаний період; ставка орендної плати, яка підлягала застосуванню у відповідному періоді (році); кількість днів у відповідному році; кількість днів у відповідному періоді та сума сплати за відповідний період.
Крім того, за даними Головного управління ДПС у місті Києві (лист від 22.05.2025 № 15371/5/26-15-04-15-03) відповідач не сплачував плату за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за період з 12.03.2020 по 30.12.2022 стосовно спірної Земельної ділянки.
Доводи відповідача про не надання позивачем належних доказів з урахуванням висновків ВС у постанові від 27.07.2023 року по справі №918/779/22, а саме витягів з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки станом до 07.06.2022 року, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.
Адже позивач належними та допустимими доказами обґрунтував наданий ним розрахунок, а витягу з технічної документації та з Державного земельного кадастру достатньо для встановлення нормативно грошової оцінки Земельної ділянки у відповідні періоди.
У той же час, суд вважає за необхідне дослідити доводи відповідача щодо підстав для звільнення від сплати у період з 01.03.2022 по 31.05.2022 відповідно до рішення Київської міської ради № 5449/5490 від 13.09.2022 та у період дії воєнного стану відповідно до рішення Київської міської ради № 4551/4592 від 30.03.2022.
Пункт 19.13 рішення Київської міської ради від 09.12.2021 № 3704/3745 з урахуванням змін, внесених рішенням Київської міської ради від 13.09.2022 № 5449/5490, набув такого змісту:
« 19.13. Установити мінімальні розміри орендної плати за земельні ділянки комунальної власності міської територіальної громади міста Києва при укладанні та внесенні змін до договорів оренди земельних ділянок згідно з додатком 11 до цього рішення.
Установити, що з 01 березня 2022 року по 31 травня 2022 року застосовується ставка орендної плати за земельні ділянки комунальної власності територіальної громади міста Києва (у відсотках від нормативної грошової оцінки) в розмірі 0 відсотка.».
Суд перевіряє нарахований позивачем розмір заявленої до стягнення суми безпідставно збережених коштів виходячи з нормативно-грошової оцінки Земельної ділянки у відповідний період та ставок орендної плати, встановлених рішенням органу місцевого самоврядування, пропорційно фактичному періоду користування.
Оскільки ставка орендної плати є економічною основою для визначення розміру плати за користування Земельною ділянкою, то її встановлення на рівні 0% виключає можливість визначення будь-якого розміру плати за відповідний період, у тому числі й у межах вимог про стягнення безпідставно збережених коштів.
При цьому, як вбачається з наведеного вище, за період з 01.03.2022 по 31.05.2022 ставка орендної плати становила 0% у зв`язку з чим розмір безпідставно збережених коштів за цей період також дорівнює 0.
Зважаючи на наведене, суд вважає за необхідне викласти розрахунок загальної суми відшкодування таким чином:
1) з 25.10.2021 по 31.12.2021 - 17 852 110,26*3%/365*68 дні = 99 776,18 грн;
2) з 01.01.2022 по 28.02.2022 - 9 818 660,64*3%/365*59 днів = 47 613,78 грн;
3) з 01.06.2022 по 29.12.2022 - 9 818 660,64*3%/365*212 днів = 171 086,80 грн.
Всього за вказані періоди 318 476,76 грн.
Щодо посилання відповідача на п. 1.7 рішення Київської міської ради № 4551/4592 від 30.03.2022 року, то судом встановлено наступне.
Пунктом 1.7. Рішення Київської міської ради №4551/4592 від 30.03.2022 року передбачено, що на період дії воєнного стану орендарі звільняються від орендної плати за договорами оренди комунального майна територіальної громади міста Києва у разі використання об`єктів оренди для потреб безпеки та оборони (Збройні Сили України, інші утворені відповідно до законів України військові формування, правоохоронні та розвідувальні органи, державні органи спеціального призначення з правоохоронними функціями, сили цивільного захисту); підприємства, які здійснюють наземне обслуговування авіаційного транспорту та експлуатацію аеропортової інфраструктури; благодійні організації, які функціонують задля забезпечення потреб оборони, що підтверджується документами, наданими відповідними формуваннями.
На думку відповідача, оскільки спірна Земельна ділянка є комунальним майном територіальної громади міста Києва, то дана норма також може бути застосовано до спірних відносин, адже жодного застереження, що вона не поширюється на майно - земельні ділянка дана норма не містить.
У той же час, предметом спору в справі є стягнення безпідставно збережених коштів на підставі ст. 1212 ЦК України в розмірі орендної плати. Періодом нарахування є саме період до укладення відповідного правочину (договору оренди) між позивачем та відповідачем. Тому, фактично з 25.10.2021 по 29.12.2022 відповідач не набував статусу орендаря.
Враховуючи викладене, положення п. 1.7 рішення Київської міської ради № 4551/4592 від 30.03.2022 не підлягають застосуванню до даних правовідносин.
Верховний Суд у постанові від 27.04.2021 у справі № 922/2378/20, з урахуванням системного аналізу змісту п. 10.1.1 ст. 10, пп. 14.1.147 п. 14.1 ст. 14, ст. ст. 40, 41, п. 265.1.3 ст. 265 ПК України, виснував, що: «власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) і постійні землекористувачі є платниками земельного податку, а орендарі земель державної та комунальної власності - орендної плати за такі земельні ділянки, однак особа, яка є фактичним користувачем земельної ділянки, не маючи права власності або постійного користування на неї і використовуючи її без укладення договору оренди землі, не підпадає під правове регулювання наведених норм ПК України».
Правова позиція щодо неможливості застосування наведених вище норм законодавства до спірних правовідносин викладені у постанові Верховного Суду від 01.07.2025 у справі № 908/1301/24 де вказано про те, що положення Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо звільнення від сплати екологічного податку, плати за землю та податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за знищене чи пошкоджене нерухоме майно» № 3050-IX від 11.04.2023 підлягають застосуванню у разі наявності правових підстав для володіння чи користування земельними ділянками, що розташовані на територіях активних бойових дій або на тимчасово окупованих Російською Федерацією територіях України.
Інші наведені відповідачем обставини щодо відсутності обов`язку сплачувати Київській міській раді безпідставно збережені кошти в розмірі орендної плати за користування Земельною ділянкою не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.
Тому, підсумовуючи наведені вище обставини, позов Київської міської ради підлягає частковому задоволенню на суму 318 476,76 грн. У задоволенні решти позовних вимог суд відмовляє.
Відповідно до статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
В п. 53 Рішення Європейського суду з прав людини від 20.09.2012 у справі «Федорченко та Лозенко проти України» (Заява № 387/03), зазначено, що при оцінці доказів суд керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Тобто, аргументи сторони мають бути достатньо вагомими, чіткими, узгодженими.
Судом зроблено оцінку кожного аргументу, наведеного учасниками справи, з`ясовані мотиви визнання доказів більш вірогідними щодо кожної обставини, яка є предметом доказування в даному спорі, в тому числі застосовано до спірних правовідносин норму права та вказано мотиви такого застосування, що відповідає положенням ст. 238 ГПК України.
Таким чином, виходячи із заявлених позовних вимог, наведених обґрунтувань та наданих доказів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Київської міської ради підлягають частковому задоволенню.
Витрати по сплаті судового збору відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на сторони пропорційно до розміру задоволених вимог.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 73, 74, 75, 76, 77, 86, 129, 232, 233, 237, п. 2 ч. 5 ст. 238, ст. ст. 240, 241, ч. 1 ст. 256, 288 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов Київської міської ради задовольнити частково.
2. Стягнути з Обслуговуючого кооперативу "Автокооператив по будівництву та експлуатації гаражів, автостоянок для зберігання транспортних засобів громадян Деснянського району міста Києва "МІКЛ" (02222, м. Київ, вул. Бальзака, 49-А; код ЄДРПОУ 39471935) на корить Київської міської ради (01044, м. Київ, вул. Хрещатик, 36; код ЄДРПОУ 22883141) безпідставно збережені кошти в розмірі 318 476,76 грн та судовий збір в розмірі 821,71 грн.
3. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
4. Після набрання рішенням законної сили видати відповідний наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили згідно зі ст. 241 Господарського процесуального кодексу України. Відповідно до ч. 1 ст. 256 та ст. 257 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Дата складання та підписання повного тексту рішення: 27.04.2026.

Суддя Ю.О. Підченко