Справа № 750/16051/25
Провадження № 2/750/737/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 червня 2026 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова у складі:
судді – Рахманкулової І.П.,
секретаря – Левченка К.С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Чернігівської міської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,
третя особа: ОСОБА_2 , 

в с т а н о в и в :

у листопаді 2025 року представник позивача звернулася до суду з позовом до Чернігівської міської ради, в якому просить визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини після смерті сина – ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , терміном три місяці з дня набрання рішенням законної сили.
Обґрунтовано позов тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 під час виконання бойового завдання в районі населеного пункту Ольгівка Херсонської області загинув її син ОСОБА_3 . Після його смерті відкрилася спадщина, до якої належать грошові кошти, що знаходяться на його карткових рахунках у банку, у тому числі отримані під час проходження військової служби, а також власні заощадження. У листопаді 2025 року позивач звернулася до приватного нотаріуса Борисової Т. В., яка листом від 18 листопада 2025 року № 209-01-16 роз`яснила, що нею пропущено строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті сина, який сплив 01 листопада 2025 року, у зв`язку з чим вона має право звернутися до суду з позовом про визначення їй додаткового строку для прийняття спадщини.
Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 28 листопада 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження.
Представник Чернігівської міської ради відзив на позов не подала.
Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 16 квітня 2026 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.
Позивач та її представник у судове засідання не з`явились, представник подала заяву про розгляд справи без її участі та без участі позивача та зазначила, що позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити у повному обсязі.
Представник Чернігівської міської ради у судове засідання не з`явилась, надіслала заяву, в якій просила справу розглядати без її участі за наявними у справі матеріалами.
Третя особа ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, надіслав заяву, в якій просив справу розглядати без його участі.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.
Відповідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 народився ОСОБА_3 , батьками зазначені – ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с. 12).
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 (а.с. 12 на звороті).
Також, довідками від 04.06.2025 та 27.06.2025 підтверджується, що ОСОБА_3 брав безпосередню участь у заходах для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України (а.с. 14 на звороті – 15).
Позивач та третя особа є спадкоємцями за законом першої черги відповідно до статті 1261 ЦК України. 
18 листопада 2025 року позивач звернулася до приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Борисової Т.А. з метою подання заяви про прийняття спадщини після смерті сина, проте їй було відмовлено, у зв`язку із пропуском шестимісячного строку для подання відповідної заяви (а.с. 13).
У позові зазначено, що позивачем пропущено шестимісячний строк подачі заяви про прийняття спадщини, оскільки ІНФОРМАЦІЯ_1 трагічно загинув її єдиний син, що спричинило для неї тяжкий та тривалий емоційний стан, пов`язаний із переживанням непоправної втрати близької людини. Такий психоемоційний стан об`єктивно ускладнював здатність позивача своєчасно усвідомити правові наслідки смерті сина та необхідність у встановлений законом строк звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Також, вона вважала, що фактично прийняла спадщину, оскільки син до моменту мобілізації постійно проживав за адресою: АДРЕСА_1 , з якої він фактично не вибував, а перереєстрація за адресою військової частини НОМЕР_3 була здійснена виключно на виконання вимог законодавства, у зв`язку з проходженням ним військової служби. За таких обставин, у позивача були підстави добросовісно вважати, що відсутність окремої письмової заяви не позбавляє її права на спадщину. Крім того, часті повітряні тривоги, перебої в електропостачанні значно ускладнювали можливість своєчасного звернення до нотаріальної контори, отримання необхідних консультацій та оформлення документів у межах шестимісячного строку. Крім того, строк для подання заяви про прийняття спадщини пропущено на один місяць, тобто не значний термін. Одразу після того, як приватним нотаріусом позивачу було роз`яснено правове значення пропуску шестимісячного строку та необхідність звернення до суду, вона вжила заходів для захисту своїх спадкових прав, звернувшись з позовом до суду, що свідчить про відсутність з її боку наміру ухилятися від прийняття спадщини чи зловживати процесуальними правами.
Згідно статті 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Статтями 1217, 1218 Цивільного кодексу України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Згідно із частинами першою, другою статті 1220 Цивільного кодексу України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).
Відповідно до статті 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Нормами частини першої статті 1268 Цивільного кодексу України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Згідно із частиною першою статті 1269 Цивільного кодексу України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.
Частина перша статті 1270 Цивільного кодексу України передбачає, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
Статтею 1272 Цивільного кодексу України визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.
З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку для її прийняття.
При вирішенні справ про визначення додаткового строку для прийняття спадщини слід враховувати, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. При цьому, поважність таких причин повинна бути обов`язково обґрунтована.
Разом з тим, закон не містить застережень, які саме причини є поважними і визнання їх такими залежить від обставин конкретної справи.
Суд враховує, що за змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на справедливий суд включає в себе принцип доступу до суду, ефективність якого обумовлюється тим, що особі має бути забезпечена можливість звернутися до суду за вирішенням певного питання, і що держава не повинна чинити правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.
Слід також зазначити, що принцип «пропорційності», яким відповідно до статті 2 ЦПК України разом з іншими принципами зобов`язаний керуватися суд, тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності. Має існувати розумне співвідношення (пропорційність) між метою, досягнення якої передбачається, та засобами, які використовуються для її досягнення.
Одночасно, дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети.
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 17 жовтня 2018 року в справі № 681/203/17-ц (провадження № 61-26164св18).
Таким чином, суд має врахувати принцип пропорційності між застосованим заходом та переслідуваною метою та забезпечити розумний баланс між інтересами сторін.
Суд бере до уваги, що пропущений позивачем строк для прийняття спадщини з урахуванням законодавчих змін є досить незначним, а тому враховує принцип пропорційності між застосованим заходом та переслідуваною метою, якою є захист порушених прав позивача в аспекті статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та статті 1 Першого протоколу до Конвенції.
За таких обставин, оцінивши наявні в справі докази в їх сукупності, керуючись принципом пропорційності для забезпечення розумного балансу між інтересами сторін, беручи до уваги те, що в Україні з 24 лютого 2022 року було введено воєнний стан, який діє і на момент ухвалення судом рішення, що позивач втратила сина, перебувала у стані важкого психоемоційного виснаження, а тому суд знаходить підстави для задоволення позову та визначення позивачу додаткового строку для прийняття спадщини.
Враховуючи викладене, керуючись статтями 2, 12, 13, 81, 258, 259, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд, –

в и р і ш и в :

позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_4 ) до Чернігівської міської ради (місцезнаходження: вул. Магістратська, 7, м. Чернігів; код ЄДРПОУ - 34339125) про визначення додаткового строку для прийняття спадщини – задовольнити.
Визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , додатковий строк для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , терміном три місяці з дня набрання рішенням законної сили.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст рішення складено 01.06.2026.

Суддя