ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

06 травня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/20474/25	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Малиш Н.І. (доповідач), суддів: Баранник Н.П., Щербака А.А., 
розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційні скарги ОСОБА_1 , 3 Державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2025 року (суддя 1-ї інстанції Неклеса О.М.) в адміністративній справі №160/20474/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області, 3 Державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії,- 

ВСТАНОВИВ:
15.07.2025 ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області (далі – відповідач-1), 3 Державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області (далі – відповідач-2), в якій просив суд:
1. Визнати протиправною бездіяльність 3 Державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області щодо: 
- стягнення військового збору із виплат на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.10.2023 р. по справі №160/23284/23 в більшому розмірі ніж визначено чинним законодавством за період виникнення спірних правовідносин;
- ненарахування та невиплати позивачу компенсації податку на доходи фізичних осіб у відповідності до пунктів 2, 3 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 р. №44 при нарахуванні індексації грошового забезпечення на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.10.2023 р. по справі №160/23284/23;
- ненарахування та невиплати суми-різниці індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 року по 30.06.2020 року в розмірі 4463 гривень 15 копійки із одночасною компенсацією суми податку на доходи фізичних осіб у відповідності до пунктів 2, 3 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 р. № 44.
2. Зобов`язати 3 державний пожежно-рятувальний загін Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області:
- нарахувати та виплатити позивачу різницю величини військового збору в розмірі 3,5 % із суми виплати індексації грошового забезпечення на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.10.2023 р. по справі №160/23284/23;
- нарахувати та виплатити позивачу компенсацію податку на доходи фізичних осіб у відповідності до пунктів 2,3 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 р. №44 за виплачену індексацію грошового забезпечення на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.10.2023 р. по справі №160/23284/23;
- нарахувати та виплатити суму-різницю індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 року по 30.06.2020 року в розмірі 4463 гривень 15 копійки із одночасною компенсацією суми податку на доходи фізичних осіб у відповідності до пунктів 2, 3 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 р. №44.
3. Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області щодо:
- стягнення військового збору із виплат на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.10.2023 р. по справі №160/23284/23 в більшому розмірі ніж визначено чинним законодавством за період виникнення спірних правовідносин;
- ненарахування та невиплати позивачу компенсації податку на доходи фізичних осіб у відповідності до пунктів 2, 3 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 р. №44 при нарахуванні індексації грошового забезпечення на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.10.2023 р. по справі №160/23284/23.
4. Зобов`язати Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області: 
- нарахувати та виплатити позивачу різницю величини військового збору в розмірі 3,5 % із суми виплати індексації грошового (забезпечення на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.10.2023 р. по справі №160/23284/23;
- нарахувати та виплатити позивачу компенсацію податку на доходи фізичних осіб у відповідності до пунктів 2, 3 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів]України від 15 січня 2004 р. №44 за виплачену індексацію грошового забезпечення на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.10.2023 р. по справі №160/23284/23. 
В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що у період 01.12.2015 р. по 30.06.2020 р. він проходив службу цивільного захисту в ГУ ДСНС України у Дніпропетровській області на різних посадах, а остання займана ним посада – начальник 10 ДПРЧ З ДПРЗ ГУ ДСНС України у Дніпропетровській області. Позивача було звільнено зі служби в органах ДСНС України 30.06.2020 р. на підставі наказу ГУ ДСНС України в Дніпропетровській області за №191 о/с від 17.06.2020 р. За час служби позивач отримував грошове забезпечення, яке у відповідності до закону підлягало індексації. Розмір його грошового забезпечення перевищував прожитковий мінімум встановлений законом для працездатних осіб. ОСОБА_1 зазначив, що у період з 01.12.2015 р. по 24.01.2017 р. грошове забезпечення йому виплачувало ГУ ДСНС України у Дніпропетровській області, а у період з 24.01.2017 р. по 30.06.2020 р. 3 ДПРЗ ГУ ДСНС України у Дніпропетровській області. Після незадовільної спроби досудового врегулювання спору з метою отримати недоотриману суми індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 звернувся з відповідним позовом до суду. Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.10.2023 р. по справі №160/23284/23 (в редакції постанови Верховного Суду від 09.01.2025 р. по справі №160/23284/23), зокрема: зобов`язано ГУ ДСНС України у Дніпропетровській області здійснити розрахунок та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 23.01.2017 року із врахуванням базового місяця для обчислення індексу споживчих цін - січень 2008 року; зобов`язано 3 ДПРЗ ГУ ДСНС України у Дніпропетровській області здійснити розрахунок та виплатити мені індексацію грошового забезпечення за період 3 24.01.2017 р. по 28.02.2018 р. із врахуванням базового місяця для обчислення індексу споживчих цін - січень 2008 року; здійснити розрахунок та виплатити мені індексацію грошового забезпечення за період з 01.03.2018 р. по 30.06.2020 р. із врахуванням базового місяця для обчислення індексу споживчих цін - березень 2018 року із застосуванням абзацу 4 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078. Як зазначив позивач, відповідачами вказане рішення суду виконано 11.03.2025 р., а саме: 3 ДПРЗ ГУ ДСНС України у Дніпропетровській області в своїй частині виконав вищевказане рішення шляхом нарахування за вищевказаний період в розмірі 80 339, 46 грн.; ГУ ДСНС України у Дніпропетровській області в своїй частині виконав вищевказане рішення шляхом нарахування за вищевказаний період в розмірі 26 601, 97 грн. З цих сум було утримано податок на доходи фізичних осіб в розмірі 18%, а також стягнуто військовий збір у розмірі 5 %. ОСОБА_1 стверджує, що при виконанні вищезгаданого рішення суду відповідачами незаконно було стягнуто податок на доходи фізичних осіб та протиправно не компенсовано його позивачу, як того вимагає постанова КМУ №44, а також стягнуто військовий збір в більшому розмірі. Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_1 вважає, що відповідачами протиправно не нараховано всі кошти на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.10.2023 по справі №160/23284/23, у зв`язку з чим він звернувся до суду із цим позовом.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2025 року позов задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області щодо не здійснення ОСОБА_1 одночасної компенсації суми податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 168.5 статті 168 Податкового кодексу України та пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №44 від 15.01.2004 р., утриманого з грошового забезпечення ОСОБА_1 , нарахованого та виплаченого на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.10.2023 р. по справі №160/23284/23.
Зобов`язано Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за суму податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення ОСОБА_1 , нарахованого та виплаченого на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.10.2023 р. по справі №160/23284/23.
Визнано протиправними дії Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області щодо утримання з грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.12.2015 р. по 23.01.2017 р., нарахованого та виплаченого на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.10.2023 р. по справі №160/23284/23, військового збору в більшому розмірі, ніж визначено чинним законодавством за період виникнення спірних правовідносин.
Зобов`язано Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 різницю величини військового збору в розмірі 3,5 %, утриманого з грошового забезпечення позивача за період з 01.12.2015 р. по 23.01.2017 р., нарахованого та виплаченого на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.10.2023 р. по справі №160/23284/23.
Визнано протиправною бездіяльність 3 Державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області щодо не здійснення ОСОБА_1 одночасної компенсації суми податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 168.5 статті 168 Податкового кодексу України та пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №44 від 15.01.2004 р., утриманого з грошового забезпечення ОСОБА_1 , нарахованого та виплаченого на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.10.2023 р. по справі №160/23284/23.
Зобов`язано 3 Державний пожежно-рятувальний загін Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за суму податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення ОСОБА_1 , нарахованого та виплаченого на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.10.2023 р. по справі №160/23284/23.
Визнано протиправними дії 3 Державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області щодо утримання з грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.03.2018 по 30.06.2020, нарахованого та виплаченого на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.10.2023 р. по справі №160/23284/23, військового збору в більшому розмірі, ніж визначено чинним законодавством за період виникнення спірних правовідносин.
Зобов`язано 3 Державний пожежно-рятувальний загін Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 різницю величини військового збору в розмірі 3,5 %, утриманого з грошового забезпечення позивача за період з 01.03.2018 по 30.06.2020, нарахованого та виплаченого на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.10.2023 по справі №160/23284/23.
У задоволені іншої частини позовних вимог відмовлено та здійснено розподіл судових витрат у справі.
Позивачем та відповідачем-2 на вказане рішення суду подані апеляційні скарги.
Позивач в апеляційній скарзі зазначає про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити у справі нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.
В апеляційній скарзі позивач зазначає, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні його вимог про нарахування та виплату суми різниці індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 30.06.2020 у розмірі 4463,15 грн із компенсацією ПДФО. На його думку, суд помилково вказав, що цей спір уже вирішено рішенням від 16.10.2023 у справі №160/23284/23, оскільки у тій справі питання індексації-різниці не досліджувалося і не було предметом спору. Позивач наголошує, що відповідно до Порядку №1078 «поточна» індексація та «індексація-різниця» є самостійними виплатами, а тому мають нараховуватися окремо. Також вказує, що суд першої інстанції не врахував актуальні правові позиції Верховного Суду щодо обов`язковості виплати індексації-різниці. Крім того, звертає увагу, що відповідач-2 не виконав в цій частині попереднє судове рішення, що свідчить про невідновлення порушеного права позивача. У зв`язку з цим позивач вважає, що його вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.
Відповідач-2 в апеляційній скарзі також зазначає, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права та порушив норми процесуального права, у зв`язку з чим безпідставно задовольнив адміністративний позов до 3 державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії. У зв`язку з цим скаржник просить у цій частині скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове - про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.
Апеляційна скарга відповідача-2 обґрунтована тим, що суд першої інстанції помилково застосував норми матеріального права, дійшовши висновку про необхідність застосування ставки військового збору 1,5% до сум індексації грошового забезпечення, виплачених позивачу на виконання судового рішення. Скаржник зазначає, що визначальним є момент нарахування доходу, а не період, за який він здійснюється, тому до виплати, нарахованої у 2025 році, підлягає застосуванню чинна на той час ставка 5%. Також відповідач-2 вказує, що виконання судового рішення не змінює податкової природи доходу та не звільняє його як податкового агента від обов`язку застосовувати чинне податкове законодавство. Крім того, суд безпідставно застосував Порядок №44, оскільки спірна виплата має разовий характер і не є складовою грошового забезпечення під час проходження служби. Окремо наголошує, що пункт 168.5 Податкового кодексу України не встановлює безумовного обов`язку щодо компенсації ПДФО, а такі виплати можливі лише в межах бюджетних асигнувань і визначеного механізму. Відповідач-2 як розпорядник бюджетних коштів нижчого рівня не уповноважений самостійно встановлювати додаткові виплати. У зв`язку з цим скаржник вважає висновки суду про протиправність його дій необґрунтованими.
Сторони правом подання відзивів на апеляційні скарги не скористались.
В силу пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів доходить до наступного висновку.
Судом першої інстанції встановлено, що позивач у період з 01.12.2015 по 30.06.2020 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) проходив службу цивільного захисту в ГУ ДСНС України у Дніпропетровській області на різних посадах, й на день звільнення зі служби позивач обіймав посаду начальника 10 ДПРЧ З ДПРЗ ГУ ДСНС України у Дніпропетровській області та був при званні майора служби цивільного захисту.
30.06.2020 позивача звільнено зі служби в органах ДСНС України на підставі наказу ГУ ДСНС України в Дніпропетровській області №191 о/с від 17.06.2020.
У позовній заяві зазначено, що за час проходження служби ОСОБА_1 отримував грошове забезпечення, яке у відповідності до закону підлягало індексації, та розмір його грошового забезпечення перевищував прожитковий мінімум встановлений законом для працездатних осіб.
У період з 01.12.2015 по 24.01.2017 грошове забезпечення позивачу виплачувало ГУ ДСНС України у Дніпропетровській області, а у період з 24.01.2017 по 30.06.2020 – 3 ДПРЗ ГУ ДСНС України у Дніпропетровській області.
З метою досудового врегулювання спору та отримання недонарахованої суми індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 звернувся до 3 ДПРЗ ГУ ДСНС України у Дніпропетровській області з відповідною заявою.
У відповіді за №49-301-2267/49-3-4 від 02.08.2023 3 ДПРЗ ГУ ДСНС України у Дніпропетровській області стосовно перерахунку індексації грошового забезпечення повідомив позивача про те, що його грошове забезпечення у зазначений період індексувалось у повному обсязі за рахунок нарахування індексації, а також за рахунок підвищення розміру його складових, а тому не підлягає повторній виплаті чи перерахунку. 
Не погодившись із наведеною вище позицією, та вважаючи, що відповідачами не було нараховано та виплачено йому у повному обсязі індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 28.02.2018 з урахуванням базового місяця січень 2008 року та в період з 01.03.2018 по 30.06.2020 з урахуванням базового місяця березень 2018 року з урахуванням пункту 5 Порядку 1078, ОСОБА_1 звернувся з відповідним позовом до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.10.2023 р. по справі №160/23284/23 позовну заяву ОСОБА_1 до відповідача-1: Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області, відповідача-2: 3 Державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії – задоволено повністю.
Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області щодо невиплати ОСОБА_1 суми індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 23.01.2017 року із врахуванням базового місяця для розрахунку індексу споживчих цін - січень 2008 року.
Зобов`язано Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 23.01.2017 року із врахуванням базового місяця для обчислення індексу споживчих цін - січень 2008 року.
Визнано протиправною бездіяльність 3 Державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області щодо невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 24.01.2017 року по 28.02.2018 року із врахуванням базового місяця для розрахунку індексу споживчих цін - січень 2008 року є протиправною.
Зобов`язано 3 Державний пожежно-рятувальний загін Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 грошового забезпечення за період з 24.01.2017 року по 28.02.2018 року із врахуванням базового місяця для обчислення індексу споживчих цін - січень 2008 року.
Визнано протиправною бездіяльність 3 Державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області щодо невиплати ОСОБА_1 в повному обсязі суми індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 року по 30.06.2020 року із врахуванням базового місяця для обчислення індексу споживчих цін - березень 2018 року із застосуванням абзацу 4 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078.
Зобов`язано 3 Державний пожежно-рятувальний загін Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.03.2018 року по 30.06.2020 року із врахуванням базового місяця для обчислення індексу споживчих цін - березень 2018 року із застосуванням абзаців 4-6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078.
Вищезазначене рішення суду оскаржено відповідачами в апеляційному порядку.
Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 17.04.2024 р. по справі №160/23284/23 апеляційні скарги Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області, третього Державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області задоволено частково.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2023 року в адміністративній справі №160/23284/23 скасовано в частині задоволених позовних вимог ОСОБА_1 до 3 Державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області про визнати протиправною бездіяльність 3 Державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області щодо невиплати ОСОБА_1 в повному обсязі суми індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 року по 30.06.2020 року із врахуванням базового місяця для обчислення індексу споживчих цін - березень 2018 року із застосуванням абзацу 4 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078 та зобов`язання 3 Державний пожежно-рятувальний загін Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.03.2018 року по 30.06.2020 року із врахуванням базового місяця для обчислення індексу споживчих цін - березень 2018 року із застосуванням абзаців 4-6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078, та в цій частині прийнято нове судове рішення про відмову у задоволенні цих позовних вимог.
В іншій частині рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2023 року у справі №160/23284/23 залишено без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції оскаржена Воскобойником О.О. в касаційному порядку.
Постановою Верховного Суду від 09.01.2025 по справі №160/23284/23 касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено.
Скасовано постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 17 січня 2024 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до 3 Державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області про визнання протиправною бездіяльність щодо невиплати в повному обсязі суми індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 30.06.2020 із врахуванням базового місяця для обчислення індексу споживчих цін – березень 2018 року із застосуванням абзацу 4 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078 та зобов`язання здійснити перерахунок та виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 30.06.2020 із врахуванням базового місяця для обчислення індексу споживчих цін – березень 2018 року із застосуванням абзаців 4-6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078, та в цій частині позовних вимог залишено в силі рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2023 року.
В іншій частині рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2023 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 17 січня 2024 року (у нескасованій частині) залишено без змін.
У наведеній постанові від 09.01.2025 по справі №160/23284/23 Верховний Суд зазначив, що з`ясувавши, що розмір підвищення доходу позивача у березні 2018 року є меншим за суму можливої індексації, що склалася в березні 2018 року, а тарифні ставки (оклади) у спірний період не зазнали змін, суд першої інстанцій дійшов обґрунтованого висновку про наявність у позивача права на щомісячне отримання за період з 01.03.2018 по 30.06.2020 (дати звільнення зі служби) індексації грошового забезпечення у фіксованій величині (різниці між сумою індексації і розміром підвищення доходу). 
Саме за цих обставин у вищевказаній постанові Верховний Суд дійшов висновку, що суд апеляційної інстанції помилково скасував законне рішення суду першої інстанції в частині спору, що стосується індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 30.06.2020, який дійшов правильного висновку по суті спору в цій справі.
Таким чином, рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.10.2023 по справі №160/23284/23 набрало законної сили 09.01.2025 та було звернуто до примусового виконання, зокрема, в частинах щодо:
- зобов`язання Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 23.01.2017 року із врахуванням базового місяця для обчислення індексу споживчих цін - січень 2008 року;
- зобов`язання 3 Державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 грошового забезпечення за період з 24.01.2017 року по 28.02.2018 року із врахуванням базового місяця для обчислення індексу споживчих цін - січень 2008 року.
- зобов`язання 3 Державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.03.2018 року по 30.06.2020 року із врахуванням базового місяця для обчислення індексу споживчих цін - березень 2018 року із застосуванням абзаців 4-6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078.
З матеріалів справи слідує, що ГУ ДСНС України у Дніпропетровській області на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.10.2023 по справі №160/23284/23 в частині перерахунку та виплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 23.01.2017 було перераховано на банківський рахунок ОСОБА_1 кошти в сумі 26601, 97 грн. згідно платіжного доручення (дата проведення платежу – 22.04.2025).
Згідно із наявним у матеріалах справи розрахунком індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.12.2015 по 31.07.2017, складеного ГУ ДСНС України у Дніпропетровській області у відповідь на запит позивача, останньому нараховано індексацію за період з грудня 2015 року по січень 2017 року на загальну суму 36 837, 10 грн., з якої позивачу було фактично було виплачено раніше 2289, 09 грн., у зв`язку з чим різниця між сумою належної до сплати суми індексації порівняно з фактично виплаченою склала 34 548, 04 грн. Також у цьому розрахунку зазначено, що прибутковий податок (18 %) від суми належної до виплати індексації складав 6218, 64 грн., а сума належного до відрахування до державного бюджету військового збору (5 %) становила 1727, 40 грн., з урахуванням чого ОСОБА_1 було фактично перераховано на банківський рахунок 26 601, 97 грн.
3 ДПРЗ ГУ ДСНС України у Дніпропетровській області на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.10.2023 по справі №160/23284/23 в частині перерахунку та виплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 24.01.2017 р. по 28.02.2018 було перераховано на банківський рахунок ОСОБА_1 кошти в сумі 40 178,20 грн. згідно платіжної інструкції за №487 від 25.03.2024 (дата проведення платежу – 27.03.2024).
Згідно із наявним у матеріалах справи розрахунком індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 24.01.2017 по 28.02.2018, складеного 3 ДПРЗ ГУ ДСНС України у Дніпропетровській області, позивачу за спірний нараховано індексацію на загальну суму 49 910, 80 грн., а саме:
- за період з січня по грудень 2017 року належна до виплати позивачу сума індексації (базовий місяць – січень 2008 року) за цей період становила 41 393, 30 грн.;
- за період з січня по лютий 2018 року належна до виплати позивачу сума індексації (базовий місяць – січень 2008 року) за цей період становила 8517, 50 грн.
Також у цьому розрахунку зазначено, що прибутковий податок (18 %) від суми належної до виплати індексації складав 8983,94 грн., а сума належного до відрахування до державного бюджету військового збору становила 748,66 грн. (1,5 %), з урахуванням чого ОСОБА_1 було фактично перераховано на банківський рахунок 40 178, 20 грн.
Окрім того, 3 ДПРЗ ГУ ДСНС України у Дніпропетровській області на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.10.2023 по справі №160/23284/23 в частині перерахунку та виплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 30.06.2020 було перераховано на банківський рахунок ОСОБА_1 кошти в сумі 80 339, 46 грн. згідно платіжної інструкції за №2711 від 10.03.2025 (дата проведення платежу – 11.03.2025).
Зі змісту розрахунку фіксованої суми індексації ОСОБА_1 , складеного 3 ДПРЗ ГУ ДСНС України у Дніпропетровській області слідує, що при розрахунку такої індексації були використані показники грошового забезпечення позивача у лютому та у березні 2018 року, яке у лютому 2018 року становило 9434, 63 грн. та в березні 2018 року – 10 171, 46 грн., у зв`язку з чим розмір підвищення доходу позивача в березні 2018 року склав 736, 83 грн.
Враховуючи положення абз. 5 п. 4 Порядку №1078, сума індексації за березень 2018 року розрахована відповідачем-2 наступним чином:
1) 1762,00 (прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01.03.2018 р.) х 253,30 % (величина приросту індексу споживчих цін) : 100 = 4463, 15 грн.
2) 4463, 15 (сума можливої індексації грошового забезпечення позивача в березні 2018 року) – 753, 83 (розмір фактичного підвищення доходу позивача в березні 2018 року) = 3726,32 (сума індексації-різниці грошового забезпечення позивача, що підлягала нарахуванню та виплаті позивачу кожного місяця у період з 01.03.2018 по 30.06.2020).
Згідно із наявним у матеріалах справи розрахунком індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.03.2018 по 30.06.2020, складеного 3 ДПРЗ ГУ ДСНС України у Дніпропетровській області, позивачу за спірний нараховано індексацію на загальну суму 104 336, 95 грн., а саме:
- за період з березня по грудень 2018 року позивачу було нараховано та виплачено індексацію в грудні 2018 року в сумі 71,08 грн. в той час як належна до виплати сума індексації за цей період становила 3726, 32 грн. (щомісячно), у зв`язку з чим різниця між сумою належної до сплати суми індексації порівняно з фактично виплаченою склала 37 334, 28 грн.;
- за період з січня по грудень 2019 року позивачу було нараховано та виплачено індексацію за цей період на загальну суму 1930, 15 грн. в той час як належна до виплати сума індексації за цей період становила 3726,32 грн. (щомісячно), у зв`язку з чим різниця між сумою належної до сплати суми індексації порівняно з фактично виплаченою склала 45 395, 88 грн.;
- за період з січня по червень 2020 року позивачу було нараховано та виплачено індексацію за цей період на загальну суму 1299, 06 грн. в той час як належна до виплати сума індексації за цей період становила 3726,32 грн. (щомісячно), у зв`язку з чим різниця між сумою належної до сплати суми індексації порівняно з фактично виплаченою склала 21 606, 80 грн.
Також у цьому розрахунку зазначено, що прибутковий податок (18 %) від суми належної до виплати індексації складав 18 780,65 грн., а сума належного до відрахування до державного бюджету військового збору (5 %) становила 5216, 85 грн., з урахуванням чого ОСОБА_1 було фактично перераховано на банківський рахунок 80 339, 46 грн.
Вважаючи протиправною бездіяльність відповідачів щодо нездійснення компенсації йому сум податку з доходів фізичних осіб, а також вважаючи помилковим утримання 5% військового збору при нарахуванні йому індексації грошового забезпечення за відповідні періоди на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.10.2023 р. по справі №160/23284/23, ОСОБА_1 звернувся за захистом власних прав та інтересів до суду з цим позовом. 
Суд першої інстанції, частково задовольняючи позов, дійшов висновку про його обґрунтованість в частині неправомірного утримання відповідачами військового збору у більшому розмірі, ніж передбачено законодавством, із сум грошового забезпечення нарахованих і виплачених на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.10.2023 у справі №160/23284/23, а також щодо необхідності компенсації позивачу сум податку на доходи фізичних осіб відповідно до пункту 168.5 статті 168 Податкового кодексу України та пункту 2 Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №44 від 15.01.2004.
Відповідачем-1 не оскаржується рішення суду в частині задоволених позовних вимог до нього, а отже в цій частині рішення не переглядається судом апеляційної інстанції.
Переглядаючи судове рішення, в межах доводів та вимог апеляційних скарг, колегія суддів суду апеляційної інстанції зазначає наступне.
Щодо права позивача на нарахування та виплату суми-різниці індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 30.06.2020 в розмірі 4463 гривень 15 копійки із одночасною компенсацією суми податку на доходи фізичних осіб у відповідності до пунктів 2, 3 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 р. №44, колегія суддів зазначає наступне.
Спеціальним законом, який визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їхнього соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям і членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі є Закон України від 20.12.1991 №2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон №2011-XII).
Частинами першою-третьою статті 9 Закону Закон №2011-XII передбачено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.
До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.
Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначає Закон України від 03.07.1991 №1282-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення» (далі - Закон №1282-ХІІ).
Положеннями статті 1 Закону № 1282-ХІІ визначено, що індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.
За правилами статті 2 Закону №1282-ХІІ індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення).
Статтею 4 Закону №1282-ХІІ визначено, що індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.
Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону.
Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.
Підвищення грошових доходів населення, у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.
У разі якщо грошові доходи населення підвищено з урахуванням прогнозного рівня інфляції випереджаючим шляхом, при визначенні обсягу підвищення грошових доходів у зв`язку із індексацією враховується рівень такого підвищення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078 затверджено Порядок проведення індексації грошових доходів населення, яким визначені правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення (далі- Порядок №1078).
Відповідно до пункту 1 цього Порядку він визначає правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення і поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників.
Згідно з пунктом 1-1 Порядку №1078 підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін.
Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка (застосовується з 01.01.2016).
Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.
Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту.
Постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 №1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» (далі постанова КМ від 09.12.2015 №1013) внесено зміни до окремих положень Порядку №1078.
За приписами пункту 6 постанови КМУ №1013 вона набирає чинності з дня її опублікування та застосовується з 01.12.2015.
За правилами пункту 2 Порядку № 1078 (у редакції постанови КМ від 09.12.2015 №1013) індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.
У пункті 4 Порядку №1078 визначено, що у разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян провадиться їх компенсація відповідно до законодавства.
Абзацом 1 пункту 5 Порядку №1078 (у редакції постанови КМ від 09.12.2015 №1013) визначено, що у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.
Відповідно до абзацу 4 пункту 5 Порядку №1078 (у редакції постанови КМ від 09.12.2015 №1013) якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.
До чергового підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, до визначеної суми індексації додається сума індексації, яка складається внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, зазначеного у пункті 1-1 цього Порядку (абзац 6 пункту 5 Порядку №1078).
Згідно з пунктом 10-2 Порядку №1078 для працівників, військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, яких переведено на іншу роботу (місце проходження служби) на тому самому підприємстві, в установі або організації, а також переведено на роботу на інше підприємство, в установу, організацію або іншу місцевість та у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці (умов проходження служби) у разі продовження такими особами роботи (проходження служби), для новоприйнятих працівників, військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, а також для тих, які використали відпустку для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відпустку без збереження заробітної плати (грошового забезпечення), передбачені законодавством про відпустки, обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення тарифної ставки (посадового окладу), за посадою, яку займає працівник, військовослужбовець, поліцейський, особа рядового і начальницького складу.
Постановою Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 №1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» затверджено схеми посадових окладів військовослужбовців (далі - постанова КМУ №1294).
Відповідно до пункту 13 указаної постанови КМУ вона набрала чинності з 01.01.2008 і її норми діяли до дати набрання чинності постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 №704, якою встановлені нові розміри посадових окладів військовослужбовців, а саме: до 01.03.2018.
Отже, у зв`язку зі змінами посадових окладів військовослужбовців з 01.03.2018, та виходячи із приписів абзаців 4, 6 Порядку №1078, з березня 2018 року, останні мали право на перерахунок індексації грошового забезпечення, з урахуванням особливостей, запроваджених указаними нормами Порядку №1078.
Верховний Суд у постанові від 23.03.2023 у справі №400/3826/21, за подібних у цій справі обставин надавав оцінку нормам абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку №1078, яка в силу приписів частини 5 статті 242 КАС України підлягає врахуванню під час апеляційного перегляду цієї справи.
Згідно із викладеною позицією Верховного Суду, Порядок №1078 передбачає можливість виплати двох видів індексації грошового доходу, умовно кажучи, «поточної» та «індексації-різниці».
Право на поточну індексацію виникає у випадку, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який з 01.01.2016 встановлений у розмірі 103 відсотка (абзац 2 пункту 1-1, абзац 6 пункту 5 Порядку №1078). Сума цієї індексації визначається як результат множення грошового забезпечення, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків (абзац 2, 5 пункт 4 Порядку №1078).
При цьому слід зазначити, що з 01.12.2015 в абзацах 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку №1078 по суті йде мова про поняття індексації-різниці, право на яку виникає тільки тоді, коли у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) розмір доходу менший суми можливої індексації, визначеної в цьому місяці.
Абзаци 3, 4 пункту 5 Порядку №1078 у редакціях, які застосовувалися з 01.12.2015 до 01.04.2021, передбачали обставини, за наявності яких у місяці підвищення доходу індексація (не)нараховується, а саме:
- сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу (абзац 3);
- сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу (абзац 4).
Якщо у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) сума цієї індексації нараховується, то абзац 6 пункту 5 Порядку №1078 додатково указує, що ця сума індексації-різниці виплачується до наступного підвищення тарифних ставок (окладів) і до неї надалі додається поточна індексація, яка складається, коли величина індексу споживчих цін перевищує поріг індексації у розмірі 103 відсотки.
Наведегні норми пункту 1, абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку №1078 дають суду підстави зробити висновок, що нарахування й виплата індексації-різниці має щомісячний фіксований характер, гарантується законом і є обов`язковими для підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності і господарювання, а також для фізичних осіб, які використовують працю найманих працівників.
Застосовуючи вказаний у справі №400/3826/21 підхід та ураховуючи, що 01.03.2018 набрала чинності Постанова №704, якою були встановлені нові розміри окладів військовослужбовців, з огляду на правила пунктів 5, 102 Порядку №1078 можна прийти до висновку що березень 2018 року став місяцем підвищення доходу позивача, за яким слід здійснювати обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації грошового забезпечення.
За такої умови відповідно до абзаців 3, 4 пункту 5 Порядку №1078 слідує, що у березні 2018 року як місяці підвищення доходу позивача, військовій частині належало вирішити питання, чи має останній право на отримання суми індексації-різниці.
З огляду на абзац 4 пункту 5 Порядку №1078 позивач має право на отримання суми індексації-різниці за умови, якщо розмір підвищення доходу в березні 2018 року дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року.
Якщо ця умова наявна, то розмір належної індексації-різниці визначається як різниця між сумою можливої індексації і розміром підвищення доходу.
Верховний Суд у постановах від 23.03.2023 у справі №400/3826/21, від 06.04.2023 у справі № 420/11424/21, від 06.07.2023 у справі № 560/6684/22, від 15.08.2023 у справі № 400/3784/22 та інших підкреслював, що для належного та ефективного захисту прав та інтересів позивача судам необхідно перевірити обґрунтованість нарахованих ним сум індексації, розрахувати їх і, відповідно, у судовому рішенні вказати конкретні суми (індексації грошового забезпечення), на які позивач має право та які відповідач зобов`язаний нарахувати й виплатити.
Наведена позиція Верховного Суду ґрунтується на тому, що застосований судами спосіб захисту не вносить юридичної визначеності у спірні правовідносини та не забезпечує ефективного захисту прав та інтересів позивача від порушень з боку відповідача, оскільки суди попередніх інстанцій в ухвалених рішеннях не розрахували та не визначили конкретних сум індексації грошового забезпечення які відповідач зобов`язаний нарахувати й виплатити позивачу, не перевірили розраховану позивачем суму індексації.
Колегія суддів суду апеляційної інстанції наголошує, що для правильного застосування абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку №1078, ураховуючи спосіб, застосований Верховним Судом у справі №400/3826/21, у цій справі необхідно встановити:
- розмір підвищення доходу позивача в березні 2018 року (А) (визначається як різниця між сумою грошового забезпечення в березні 2018 року та сумою грошового забезпечення в лютому 2018 року);
- суму можливої індексації грошового забезпечення позивача в березні 2018 року (Б) (визначається як результат множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, актуального для березня 2018 року, на величину приросту індексу споживчих цін у березні 2018 року, поділений на 100 відсотків (абзац 5 пункту 4 Порядку №1078));
- чи перевищує розмір підвищення доходу (А) суму можливої індексації (Б).
В обидві ці суми враховуються складові грошового забезпечення, які не мають разового характеру (речення 2 абзацу 5 пункт 5 Порядку №1078).
Якщо розмір підвищення доходу в березні 2018 року (А) дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року (Б), то це є підставою для нарахування й виплати позивачу індексації-різниці до чергового підвищення тарифних ставок (окладів) або до дати звільнення зі служби.
Сума індексації-різниці в березні 2018 року розраховується як різниця між сумою можливої індексації (Б) і розміром підвищення доходу (А).
Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, позивач раніше звертався до суду з позовом про визнання протиправною бездіяльності 3 ДПРЗ ГУ ДСНС України у Дніпропетровській області щодо невиплати в повному обсязі індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 30.06.2020 та зобов`язання здійснити її нарахування і виплату відповідно до Порядку №1078.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.10.2023 у справі №160/23284/23 позов задоволено, що в подальшому підтверджено постановою Верховного Суду від 09.01.2025, якою скасовано рішення апеляційного суду в цій частині та залишено в силі рішення суду першої інстанції.
Скасовуючи постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 17.01.2024 у справі №160/23284/23, колегія суддів Верховного Суду виходила наступного:
«З урахуванням викладеного, Суд констатує, що у цій справі суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині й ухвалюючи нове про відмову у задоволенні позову, неправильно розтлумачив та помилково застосував приписи абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку №1078.
98. Суд апеляційної інстанції помилково пов`язав механізм визначення суми можливої індексації грошового забезпечення у березні-листопаді 2018 року із величиною індексу споживчих цін, яка протягом цього періоду не перевищувала порогу у 103%.
99. По своїй суті суд апеляційної інстанції при тлумаченні приписів пункту 5 Порядку №1078 у контексті обставин наявності/відсутності у позивача права на отримання індексації-різниці помилково застосував для цього методику визначення поточної індексації, право на отримання якої, як уже було сказано, виникає внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації в розмірі 103% (абзац 2 пункту 1-1, абзац 6 пункту 5 Порядку №1078).
100. Водночас суд першої інстанції правильно застосував норми абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку №1078. Досліджуючи обставини щодо нарахування та виплати позивачу суми індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 30.06.2020, суд першої інстанції встановив, що у березні 2018 року розмір грошового забезпечення позивача складав 10171,46 грн, у лютому 2018 року – 9434,63 грн.
101. Отож суд першої інстанції зазначив, що грошовий дохід позивача внаслідок підвищення посадових окладів збільшився на 736,83 грн (10171,46 грн - 9434,63 грн).
102. Також суд першої інстанції встановив, що у березні 2018 року прожитковий мінімум складав 1762,00 грн, величина приросту індексу споживчих цін 253,30%.
103. Таким чином, суд першої інстанції зазначив, що відповідно до приписів абзацу 5 пункту 4 Порядку №1078 сума індексації грошового забезпечення за березень 2018 року складає: 1762 грн (прожитковий мінімум для працездатних осіб на 01.03.2018) * 253,3% (величина приросту індексу споживчих цін) / 100% = 4463,15 грн.
104. З`ясувавши, що розмір підвищення доходу позивача у березні 2018 року є меншим за суму можливої індексації, що склалася в березні 2018 року, а тарифні ставки (оклади) у спірний період не зазнали змін, суд першої інстанцій дійшов обґрунтованого висновку про наявність у позивача права на щомісячне отримання за період з 01.03.2018 по 30.06.2020 (дати звільнення зі служби) індексації грошового забезпечення у фіксованій величині (різниці між сумою індексації і розміром підвищення доходу). Касаційна скарга не містить заперечень щодо здійсненого судом першої інстанції розрахунку цієї виплати.
105. За цих обставин Суд уважає, що суд апеляційної інстанції помилково скасував законне рішення суду першої інстанції в частині спору, що стосується індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 30.06.2020, який дійшов правильного висновку по суті спору в цій справі.».
З огляду на наведене, колегія суддів погоджується з твердженням суду першої інстанції, що питання нарахування та виплати індексації за період з 01.03.2018 по 30.06.2020 вже було предметом судового розгляду та охоплюється рішенням у справі №160/23284/23 і належить до стадії його виконання.
Водночас новий позов у цій справі щодо нарахування та виплати індексації за період з 01.03.2018 по 30.06.2020 фактично зумовлений незгодою позивача з порядком виконання рішення суду у справі №160/23284/23, зокрема щодо визначеного відповідачем-2 розміру індексації (4463,15 грн), а не виникненням нового спору. 
Відтак, оскільки між позивачем та відповідачем-2 відсутній новий предмет спору, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні позову в цій частині.
Доводи позивача щодо ненарахування індексації-різниці та неповного захисту його прав відхиляються судом апеляційної інстанції, оскільки відповідні питання вже були предметом розгляду у справі №160/23284/23 та підлягають вирішенню в межах виконання цього судового рішення.
Також апеляційний суд відхиляє посилання позивача на правові висновки Верховного Суду у справі №200/2737/21-а, оскільки обставини цієї справи відрізняються. Зокрема, у справі №160/23284/23 суд уже здійснив розрахунок індексації грошового забезпечення у фіксованій величині, зазначивши, що відповідно до абзацу 5 пункту 4 Порядку №1078 сума індексації за березень 2018 року становить 4463,15 грн (1762 грн Ч 253,3% / 100%).
Щодо правомірності утримання відповідачем-2 військового збору у розмірі 5 % із сум грошового забезпечення, виплачених позивачу на виконання судового рішення у справі №160/23284/23, колегія суддів зазначає таке.
Згідно з пунктом 16-1 підрозділу 10 Інші перехідні положення розділу ХХ Перехідні положення Податкового кодексу України тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір.
Відповідно до підпункту 1 підпункту 1.1 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ платниками збору є, зокрема особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу.
Згідно з підпунктом 162.1.1. пункту 162.1 статті 162 Податкового кодексу України фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи.
Відповідно до підпункту 1 підпункту 1.2 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ об`єктом оподаткування збором є для платників, зазначених у підпункті 1 підпункту 1.1 цього пункту, - доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу.
Як слідує з підпункту 163.1.1 пункту 163.1 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід.
Згідно з підпунктом 164.2.1 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються доходи у вигляді заробітної плати, нараховані (виплачені) платнику податку відповідно до умов трудового договору (контракту).
Ставка військового збору становить, зокрема для платників, зазначених у підпункті 1 підпункту 1.1 цього пункту, - 5 відсотків від об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1 підпункту 1.2 цього пункту, крім доходів, які оподатковуються за ставкою, визначеною підпунктом 4 цього підпункту (підпункт 1 підпункту 1.3 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України).
Так, відповідно до Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у період дії воєнного стану» № 4015-IX від 10.10.2024 (далі – Закон № 4015-IX) (набрав чинності 01.12.2024) збільшено ставку військового збору з 1.5 % до 5 % від оподатковуваного доходу фізичних осіб.
При цьому, Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо стимулювання розвитку цифрової економіки в Україні» №4113-IX від 04.12.2024 (далі – Закон №4113-IX) уточнений перелік доходів військовослужбовців, до яких застосовується ставка військового збору у розмірі 1.5 відсотка.
Відповідно до підпункту 4 підпункту 1.3 пункту 16-1 підрозділу 10 «Інші перехідні положення» розділу XX «Перехідні положення Податкового кодексу України» зазначена ставка військового збору застосовується до доходу, одержаного у вигляді грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, які здійснюються відповідно до законодавства України (за винятком доходів, які звільняються від оподаткування військовим збором відповідно до підпункту 1.7 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідні положення Кодексу) військовослужбовцями та працівниками Збройних Сил України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Головного управління розвідки Міністерства оборони України, Національної гвардії України, Державної прикордонної служби України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної спеціальної служби транспорту України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань.
Згідно з п. 2 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону №4113-IX зміни до пунктів 16-1 і 25 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення Податкового кодексу України» застосовуються з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у період дії воєнного стану» від 10.10.2024 № 4015-IX.
З огляду на те, що Закон України № 4015-IX від 10.10.2024 набрав чинності 01.12.2024, то зміни до пункту 16-1 підрозділу 10 розділу XX Перехідні положення Податкового кодексу України внесені Законом №4113-IX щодо ставки військового збору у розмірі 1.5 відсотка застосовуються з 01.12.2024.
Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, на виконання рішення суду у справі №160/23284/23 відповідачем-2 нараховано та виплачено позивачу недоотримане грошове забезпечення у вигляді індексації. Зокрема, 11.03.2025 на банківський рахунок позивача надійшли кошти у сумі 80 339,46 грн за період з 01.03.2018 по 30.06.2020.
Відповідно до наданого відповідачем-2 розрахунку, загальна сума нарахованої індексації становила 104 336,95 грн, з якої утримано податок на доходи фізичних осіб у розмірі 18% (18 780,65 грн) та військовий збір за ставкою 5% (5 216,85 грн).
Колегія суддів звертає увагу, що приписами пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 10.10.2024р. №4015-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у період дії воєнного стану» доходи платників військового збору - осіб, визначених пунктом 162.1 статті 162 Податкового кодексу України, нараховані за наслідками податкових періодів до набрання чинності цим Законом, оподатковуються за ставкою військового збору, що діяла до набрання чинності цим Законом, незалежно від дати їх фактичної виплати (надання), крім випадків, прямо передбачених Податковим кодексом України.
Оскільки несвоєчасна виплата позивачу грошового забезпечення відбулася з вини відповідача-2, що встановлено рішенням суду у справі №160/23284/23, а сама виплата здійснювалась за попередні періоди (з 01.03.2018 по 30.06.2020), колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність утримання військового збору за ставкою 5% замість 1,5%. Визначальним у цьому випадку є податковий період, за який нараховано дохід, а не дата його фактичної виплати.
За таких обставин, відповідач-2 безпідставно утримав надмірну суму військового збору (3,5%), у зв`язку з чим суд першої інстанції обґрунтовано зобов`язав його здійснити перерахунок та виплатити позивачу відповідну різницю.
Доводи відповідача-2 про те, що суд фактично зобов`язав застосовувати норми податкового законодавства, які втратили чинність, є безпідставними, оскільки застосування ставки військового збору у розмірі 1,5% зумовлено саме характером спірних виплат - як доходу, що належить до минулих податкових періодів. Такий підхід відповідає принципу правової визначеності та не порушує вимог статті 58 Конституції України, оскільки не йдеться про зворотну дію закону в часі, а про правильну правову кваліфікацію доходу залежно від періоду його виникнення.
Щодо позовних вимог в частині нарахування та виплати індексації грошового забезпечення з одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до пункту 2 Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 № 44, колегія суддів зазначає таке.
Постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 № 44 затверджено Порядок виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу (далі - Порядок № 44).
Відповідно до п.п. 2 - 6 Порядку № 44, грошова компенсація виплачується громадянам України, які відповідно до законодавства мають статус військовослужбовця, поліцейського або є особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, ДСНС, податкової міліції, Національного антикорупційного бюро, Державного бюро розслідувань, співробітникам Служби судової охорони, а також особам, звільненим із служби, для відшкодування утриманих сум податку з їх грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, право на які вони набули у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби.
Виплата грошової компенсації здійснюється установами (організаціями, підприємствами), що утримують військовослужбовців, поліцейських та осіб рядового і начальницького складу, за рахунок відповідних коштів, які є джерелом доходів цих осіб, шляхом рівноцінного та повного відшкодування втрат частини грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби (далі - грошове забезпечення), що пов`язані з утриманням податку з доходів фізичних осіб у порядку та розмірах, визначених Законом України «Про податок з доходів фізичних осіб».
Виплата грошової компенсації військовослужбовцям, поліцейським та особам рядового і начальницького складу здійснюється одночасно з виплатою їм грошового забезпечення.
Грошова компенсація виплачується за місцем одержання грошового забезпечення у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.
Верховний Суд у постанові від 27.07.2023 у справі № 380/813/22 зазначав, що аналіз наведених п.п. 2-3 Порядку № 44 дає підстави для висновку, що грошова компенсація сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних, зокрема, військовослужбовцями, виплачується їм для відшкодування утриманих сум податку з їх грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, право на які вони набули у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби одночасно з виплатою грошового забезпечення за місцем його одержання у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.
Індексація грошового забезпечення є складовою грошового забезпечення військовослужбовців і, як одна з основних державних гарантій щодо оплати їх праці, підлягає обов`язковому нарахуванню і виплаті. Нарахування та виплата індексації грошового забезпечення мала бути здійснена відповідачем саме з моменту набуття позивачем права на її нарахування та виплату, відповідно до вимог Закону.
З урахуванням наведеного правого регулювання, Верховний Суд констатував, що нарахування та виплата індексації грошового забезпечення позивачу має бути проведена відповідачем із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до п. 2 Порядку № 44.
В межах даної справи, підтверджено право позивача на проведення індексації грошового забезпечення у період з 01.03.2018 по 30.06.2020, із застосуванням щомісячної (фіксованої) індексації-різниці в розмірі 3315,40 грн відповідно до абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що індексація грошового забезпечення є складовою грошового забезпечення військовослужбовців, і як одна з основних державних гарантій щодо оплати їх праці підлягає обов`язковому нарахуванню і виплаті. При цьому, нарахування та виплата індексації грошового забезпечення мала бути здійснена відповідачем саме з моменту набуття позивачем права на її нарахування та виплату відповідно до вимог Закону №1282-XII.
Отже, з урахуванням наведеного правого регулювання, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до вірного висновку про необхідність зобов`язання відповідача-2 виплатити позивачу грошову компенсацію за суму податку з доходів фізичних осіб, утриманого з його грошового забезпечення, нарахованого та виплаченого на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.10.2023 по справі №160/23284/23.
Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права, викладений у постановах Верховного Суду від 27.09.2023 в справі № 420/23176/21, від 27.09.2023 в справі № 420/23176/21, від 31.01.2024 в справі № 320/6441/22, від 18.04.2024 в справі № 160/10789/22, від 30.04.2024 в справі № 360/700/23 та від 08.05.2025 в справі №380/6610/24, які в силу приписів частини 5 статті 242 КАС України враховуються судом апеляційної інстанції під час розгляду даної справи.
Суд апеляційної інстанції відхиляє доводи відповідача-2 про те, що виплата, здійснена на виконання судового рішення, не є виплатою грошового забезпечення у розумінні Порядку №44 і, відповідно, виключає застосування механізму компенсації ПДФО, оскільки спірні суми є складовою грошового забезпечення, право на яке виникло у позивача під час проходження служби, а їх подальша виплата на виконання рішення суду не змінює правової природи такого доходу.
З цих же підстав суд визнає необґрунтованими доводи скаржника про те, що компенсація ПДФО можлива виключно в межах затверджених бюджетних асигнувань та за наявності спеціального фінансового механізму, оскільки обов`язок щодо такої компенсації прямо передбачений законодавством і не може бути поставлений у залежність від бюджетного фінансування чи внутрішніх процедур відповідача-2.
Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційних скарг не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційних скарг та скасування рішення.
Розподіл судових витрат не здійснюється у відповідності до норм ст. 139 КАС України.
Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:
Апеляційні скарги ОСОБА_1 , 3 Державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2025 року в адміністративній справі №160/20474/25 – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки визначені ст.ст 328, 329 КАС України.
Повне судове рішення складено 06 травня 2026 року. 

Головуючий - суддя Н.І. Малиш 

суддя Н.П. Баранник 

суддя А.А. Щербак