ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2026 року	м. Львів	Справа № 300/5900/25 пров. № А/857/50036/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі :

головуючого судді : Кухтея Р.В.,
суддів : Носа С.П., Шевчук С.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2025 року (ухвалене головуючим-суддею Боршовським Т.І. в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження у м. Івано-Франківську) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до військової частини НОМЕР_1 (далі - в/ч НОМЕР_1 , відповідач), в якому просив визнати протиправною відмову в/ч НОМЕР_1 , викладену у листі №13230 від 01.08.2025 щодо звільнення його з військової служби на підставі п.п.“г” п.2 ч.4, абз.13 п.3 ч.12 ст.26 Закону України “Про військовий обов`язок і військову службу” №2232-ХІІ від 25.03.1992 (далі - Закон №2232) за сімейними обставинами у зв`язку з необхідністю здійснювати постійний догляд за матір`ю ОСОБА_2 , яка є особою з інвалідністю другої групи та потребує постійного стороннього догляду, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, або рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи та зобов`язати відповідача прийняти рішення про звільнення його з військової служби на підставі п.п.“г” п.2 ч.4, абз.13 п.3 ч.12 ст.26 Закону №2232 за сімейними обставинами у зв`язку з необхідністю здійснювати постійний догляд за матір`ю ОСОБА_2 , яка є особою з інвалідністю другої групи та потребує постійного стороннього догляду, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, або рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи.
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 14.11.2025 позовні вимоги задоволено повністю.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій через неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права просить його скасувати та ухвалити постанову, якою відмовити позивачу задоволенні позовних вимог повністю.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що разом із рапортом від 14.07.2025 про звільнення з військової служби позивачем не було надано документального підтвердження про реальну відсутність членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення, своєї матері ОСОБА_3 , яка є особою з інвалідністю ІІ групи та потребує постійного стороннього догляду.
У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Згідно п.1 ч.1 ст.311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні по справі матеріали та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.
З матеріалів справи видно, що позивач призваний з 31.03.2022 призваний на військову службу по мобілізації та проходить військову службу у в/ч НОМЕР_1 .
14.07.2025 на ім`я командира в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_1 направлено поштовим зв`язком рапорт про звільнення з військової служби відповідно до п.п.“г” п.2 ч.4, абз.13 п.3 ч.12 ст.26 Закону №2232 у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю ІІ групи, за умови, що така особа є членом сім`ї військовослужбовця першого ступеня спорідненості та відсутності інших членів сім`ї, які здійснюють постійний догляд. Позивач зазначив, що його мати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є особою з другою групою інвалідності. Додатково в рапорті від 14.07.2025 позивач зазначив, що чоловік матері – ОСОБА_4 сам потребує постійного догляду за висновком ЛКК. Інші особи крім позивача, хто може здійснювати догляд за матір`ю відсутні.
До вказаного рапорта від 14.07.2025 позивачем долучено нотаріально завірені копії таких документів, а саме : свідоцтва про народження серія НОМЕР_2 ; повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження №00049065077 від 29.01.2025; паспорта громадянина України серія та номер НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_2 ; картки фізичної особи - платника податків на ім`я ОСОБА_2 ; довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серія 12ААД №378022 на ім`я ОСОБА_2 ; висновку лікарсько-консультативної комісії поліклінічного відділу КНП “Лисецької лікарні” №2900 від 09 грудня 2024 на ім`я ОСОБА_2 ; висновку №2900 від 09.12.2024 форми №080-4/0 про наявність порушення функцій організму на ім`я ОСОБА_2 ; витягу з реєстру територіальної громади №2025/000910044 від 22.01.2025 на ім`я ОСОБА_2 ; довідки №8729 від 18.06.2025 про зареєстрованих у житловому приміщення осіб за даними Муніципального реєстру Івано-Франківської міської територіальної громади; лист з Центрального відділу ДРАЦС Управління державної реєстрації ЗМУ МЮ від 16.12.2024 №79/09.1-06-25; свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_4 ; паспорту громадянина України серія та номер НОМЕР_5 на ім`я ОСОБА_4 ; картки фізичної особи - платника податків на ім`я ОСОБА_4 ; висновку лікарсько-консультативної комісії поліклінічного відділу КНП “Лисецької лікарні” №3024 від 23.12.2024 на ім`я ОСОБА_4 ; висновку №3024 від 23.12.2024 форми №080-4/0 про наявність порушення функцій організму на ім`я ОСОБА_4 та акту обстеження сімейного стану військовослужбовця від 24.06.2025 затвердженого начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 .
За наслідками розгляду рапорта від 14.07.2025 листом №13230 від 01.08.2025 в/ч НОМЕР_1 повідомила позивача про відсутність підстав для звільнення з військової служби, оскільки згідно акту обстеження сімейного стану військовослужбовця від 24.06.2025 затвердженого начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 встановлено наявність інших членів першого та другого ступеня споріднення, які могли б здійснювати постійний догляд за ОСОБА_3 , яка є особою з інвалідністю ІІ групи та потребує постійного стороннього догляду, а саме : ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка є матір`ю ОСОБА_3 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка є рідною сестрою ОСОБА_3 .
Вважаючи відмову відповідача протиправною, ОСОБА_1 звернувся до адміністративного суду з даним позовом.
Задовольняючи позовні вимоги у повному обсязі, суд першої інстанції виходив з того, що відсутні члени сім`ї першого чи другого ступеня, які спільно проживають та пов`язані спільним побутом з ОСОБА_2 , на яких покладено законом обов`язок по догляду за нею.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що ґрунтуються на правильному застосуванні норм матеріального права та з дотриманням норм процесуального права, а також при повному, всебічному та об`єктивному з`ясуванні всіх обставин, що мають значення для справи, виходячи з наступного.
Підстави та порядок звільнення з військової служби передбачені ст.26 Закону №2232, а у ч.4 цієї статті наведені підстави звільнення з військової служби військовослужбовців, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, зокрема, під час дії особливого періоду (крім періоду дії воєнного стану) (п.1), під час воєнного стану (п.2).
У зв`язку з військовою агресією рф проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п.20 ч.1 ст.106 Конституції України, Закону України “Про правовий режим воєнного стану” Указом Президента України №64/202 від 24.02.2022 в Україні було введено воєнний стан із 05 год 30 хв 24.02.2022 строком на 30 діб.
У подальшому Указами Президента України воєнний стан продовжувався та на момент розгляду адміністративної справи строк дії воєнного стану в Україні триває.
Відповідно до п.п.“г” п.2 ч.4 ст.26 Закону №2232, військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби під час воєнного стану через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу) : у зв`язку з вихованням дитини з інвалідністю віком до 18 років; у зв`язку з вихованням дитини, хворої на тяжкі перинатальні ураження нервової системи, тяжкі вроджені вади розвитку, рідкісні орфанні захворювання, онкологічні, онкогематологічні захворювання, дитячий церебральний параліч, тяжкі психічні розлади, цукровий діабет I типу (інсулінозалежний), гострі або хронічні захворювання нирок IV ступеня, дитини, яка отримала тяжку травму, потребує трансплантації органа, потребує паліативної допомоги, що підтверджується документом, виданим лікарсько-консультативною комісією закладу охорони здоров`я в порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я, але якій не встановлено інвалідність; у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), що підтверджується відповідним медичним висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я; у зв`язку з наявністю дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю та/або одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністючи II групи; у зв`язку з необхідністю здійснення опіки над особою з інвалідністю, визнаною судом недієздатною; у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю групи; у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю або за особою, яка за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду, у разі відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд (абз.8 п.п.“г” п.2 ч.4 ст.26 Закону №2232, який стосується спірних правовідносин); військовослужбовці-жінки - у зв`язку з вагітністю; військовослужбовці-жінки, які перебувають у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а також якщо дитина потребує домашнього догляду тривалістю, визначеною в медичному висновку, але не більш як до досягнення нею шестирічного віку; один із подружжя, обоє з яких проходять військову службу і мають дитину (дітей) віком до 18 років; військовослужбовці, які самостійно виховують дитину (дітей) віком до 18 років; перебування на утриманні військовослужбовця трьох і більше дітей віком до 18 років. 
Згідно ч.7 ст.26 Закону №2232, звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України.
Указом Президента України №1153/2008 від 10.12.2008 було затверджено Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (далі - Положення №1153/2008). 
Відповідно до п.6, 7 Положення №1153/2008, початок і закінчення проходження військової служби, строки військової служби, а також граничний вік перебування на ній визначено №2232. Військова служба закінчується в разі звільнення військовослужбовця з військової служби в запас або у відставку, загибелі (смерті), визнання судом безвісно відсутнім або оголошення померлим.
Згідно п.12 Положення №1153/2008, встановлення, зміна або припинення правових відносин військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом та за призовом осіб офіцерського складу (зокрема, присвоєння та позбавлення військового звання, пониження та поновлення у військовому званні, призначення на посади та звільнення з посад, переміщення по службі, звільнення з військової служби, залишення на військовій службі понад граничний вік перебування на військовій службі, направлення за кордон, укладення та припинення (розірвання) контракту, продовження його строку, призупинення контракту та військової служби тощо) оформлюється письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких встановлюються Міністерством оборони України.
Право видавати накази по особовому складу надається командирам, командувачам, начальникам, керівникам (далі - командири (начальники) органів військового управління, з`єднань, військових частин, установ, організацій, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, які утримуються на окремих штатах (далі - військові частини), за посадами яких штатом передбачено військове звання полковника (капітана 1 рангу) і вище, а також керівникам служб персоналу Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України.
Продовження дії контрактів із військовослужбовцями, які звільняються, у випадках, визначених законодавством, затвердження військовослужбовців на посади за мобілізаційним планом, присвоєння та позбавлення військового звання, пониження та поновлення у військовому званні, призначення на посади та звільнення з посад, призупинення військової служби або звільнення з військової служби осіб, які проходять строкову військову службу, оформлюється письмовими наказами по стройовій частині. Також наказами по стройовій частині в особливий період оформлюється продовження військової служби та дії контракту понад встановлені строки до термінів, визначених частиною дев`ятою статті 23 Закону №2232.
Порядок підготовки та видання наказів з питань проходження військової служби встановлюється Міністерством оборони України.
Звільнення військовослужбовців з військової служби під час дії особливого періоду регламентовано п.225 цього Положення, п.п.2 якого передбачено, що звільнення військовослужбовців із військової служби здійснюється під час дії особливого періоду (з моменту оголошення мобілізації - протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації) - на підставах, передбачених частиною третьою, пунктом 2 частини четвертої, пунктом 3 частини п`ятої та пунктом 3 частини шостої статті 26 Закону №2232 : у військових званнях до майстер-сержанта (майстер-старшини) включно за всіма підставами - командирами бригад (полків, кораблів 1 рангу) і посадовими особами, які відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України прирівняні до них; у військових званнях до підполковника (капітана 2 рангу) включно за всіма підставами - командирами корпусів та командувачами військ оперативних командувань і посадовими особами, які відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України прирівняні до них. Стосовно порядку звільнення, п.233 Положення №1153/2008 передбачає, що військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються : підстави звільнення з військової служби; думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю; районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.
Накази про звільнення військовослужбовців з військової служби оголошуються командирами (начальниками) військових частин (абз.3 п.241 Положення №1153/2008).
Пунктом 242 Положення №1153/2008 визначено, що після надходження до військової частини письмового повідомлення про звільнення військовослужбовця з військової служби або після видання наказу командира (начальника) військової частини про звільнення військовослужбовець повинен здати в установлені строки посаду та підлягає розрахунку, виключенню зі списків особового складу військової частини і направленню на військовий облік до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки за вибраним місцем проживання.
Пунктами 12.1, 12.11 розділу XII Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України №170 від 10.04.2009, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 19.05.2009 за №438/16454, передбачено, що звільнення військовослужбовців з військової служби (крім військовослужбовців строкової військової служби) здійснюється посадовими особами, визначеними пунктом 225 Положення. До керівників органів військового управління Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту, які в особливий період мають право звільнення військовослужбовців з військової служби, належать посадові особи, які під час особливого періоду мають право призначення на посади осіб офіцерського складу.
Перелік документів, що подаються з Поданням до звільнення військовослужбовця з військової служби, зазначено у додатку 19 до Інструкції.
Відповідно до п.14.10 розділу XIV цієї Інструкції, звільнення з військової служби через сімейні обставини або інші поважні причини здійснюється за наявності оригіналів документів, що підтверджують таку підставу звільнення.
Документи на звільнення військовослужбовців направляються безпосередньо до посадових осіб, які мають право їх звільнення з військової служби. Наказ по особовому складу про звільнення цих військовослужбовців повинен бути виданий і доведений до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем взяття громадянина на військовий облік та до військової частини за місцем проходження військової служби в строки, що забезпечуватимуть вчасне здавання справ і посад і розрахунок військовослужбовців, а також виконання строків звільнення, визначених Президентом України.
Колегія суддів зазначає, що позивачем при поданні рапорту про звільнення його з військової служби, була дотримана процедура подання ним відповідного рапорту та необхідних документів на підтвердження того факту, що він має право бути звільненим з військової служби у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за його матір`ю з наявною у неї інвалідністю ІІ групи, що передбачено п.п.“г” п.2 ч.4 ст.26 Закону №2232.
Як вірно встановлено судом, відмова позивачу у звільненні з військової служби прийнята останньою ланкою командування, а підстави відмови зводяться фактично до того, що існують інші особи першого та другого ступеня споріднення, які могли б здійснювати постійний догляд за ОСОБА_3 , яка є особою з інвалідністю ІІ групи та потребує постійного стороннього догляду, а саме ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка є матір`ю ОСОБА_3 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка є рідною сестрою ОСОБА_3 .
Як встановлено судом, ОСОБА_2 є матір`ю ОСОБА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження останнього від 23.09.1989 серії НОМЕР_2 , повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження №00049065077 від 29.01.2025, листом Центрального відділу державної реєстрації актів цивільного стану Управління державної реєстрації Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції №79/09.1-06-25 від 16.12.2024.
Згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_4 від 05.04.2006 ОСОБА_4 та ОСОБА_7 уклали шлюб, після якого ОСОБА_7 змінила прізвище на “ ОСОБА_8 ”.
Судом встановлено, що необхідність здійснення постійного догляду позивачем його матері підтверджена копією довідки №8729 від 18.06.2025 про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб за даними Муніципального реєстру Івано-Франківської міської територіальної громади, згідно якої за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровані чотири особи : ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ; ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .
Так, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , є неповнолітнім сином позивача та онуком ОСОБА_2 . ОСОБА_10 є дружиною позивача, тобто не є родичкою (членом сім`ї першого чи другого ступеня) ОСОБА_2 .
Таким чином, відсутні члени сім`ї першого чи другого ступеня, які спільно проживають та пов`язані спільним побутом з ОСОБА_2 , та на яких покладено законом обов`язок по догляду за ОСОБА_2 .
Листом Центрального відділу державної реєстрації актів цивільного стану Управління державної реєстрації Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції №79/09.1-06-25 від 16.12.2024 підтверджено, що в ОСОБА_2 немає інших дітей, крім позивача.
Щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , який є чоловіком ОСОБА_2 , то позивач долучив до рапорта від 14.07.2025 документи, згідно яких ОСОБА_4 особисто потребує постійного догляду. 
Так, згідно висновку ЛКК поліклінічного відділу КНП “Лисецької лікарні” №3024 від 23.12.2024 та висновку КНП “Лисецька лікарня” №3024 від 23.12.2024 про наявність порушення функцій організму, через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , є невиліковно хворою особою, яка внаслідок порушень функцій організму не здатна до самостійного пересування та самообслуговування, потребує постійного стороннього догляду.
Що стосується ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка є матір`ю ОСОБА_2 , то така особа є похилого віку (74 роки) та не є членом сім`ї ОСОБА_2 , оскільки не пов`язана спільним побутом та проживає за іншою адресою : село Жабокруки, Івано-Франківського району, Івано-Франківської області.
Щодо ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка є рідною сестрою ОСОБА_2 , то така особа не є членом сім`ї ОСОБА_2 , оскільки не пов`язана спільним побутом та проживає за іншою адресою: АДРЕСА_2 .
Разом з тим, відсутність факту спільного проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , разом із ОСОБА_2 підтверджується також актом обстеження сімейного стану військовослужбовця від 24.06.2025, затвердженого начальником ІНФОРМАЦІЯ_9 .
Як вірно встановлено судом першої інстанції, вказані обставини, є достатніми для підтвердження неможливості додатково таких осіб, які не є членами сім`ї ОСОБА_2 , але є її родичами другого ступеня споріднення, здійснювати догляд за ОСОБА_2 .
Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що крім позивача, інших осіб, які б могли здійснювати постійний догляд за ОСОБА_2 немає.
При цьому, суд вірно врахував вищевказані документи та дійшов вірного висновку, що позивач відповідає вичерпному перелік умов, яким повинен відповідати військовослужбовець для прийняття позитивного рішення за його рапортом. Закон не передбачає будь-яких альтернативних варіантів рішення за наслідками вирішення рапорта військовослужбовця за встановлених судом обставин.
З огляду на це обраний позивачем спосіб захисту своїх прав в частині вимог до в/ч НОМЕР_1 є ефективним, не суперечить закону та забезпечує досягнення завдання адміністративного судочинства.
З урахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що наявними в матеріалах даної справи підтверджується доказами необхідність постійного стороннього догляду за ОСОБА_2 , як особою з ІІ групою інвалідності, а також те, що позивач є єдиною особою, хто може здійснити такий догляд.
Більше того, колегія суддів зазначає, що позивачем при подачі рапорту про звільнення його з військової служби, була дотримана процедура подання ним відповідного рапорту та необхідних документів на підтвердження того факту, що він має право бути звільненим з військової служби.
Надаючи оцінку наявності правових підстав для зобов`язання відповідача вчинити певні дії, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що належним способом судового захисту прав та інтересів позивача буде зобов`язання в/ч повторно розглянути рапорт позивача про звільнення з військової служби на підставі п.п. “г” п.2 ч.4 ст.26 Закону №2232 та прийняти рішення з урахуванням висновків суду.
У контексті цієї справи колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що загальноприйнято вважати, що принцип тлумачення закону на користь особи є однією з основних засад правової системи, яка вказує, що суди повинні намагатися тлумачити закони та його норми в такий спосіб, щоб максимально захищати права та інтереси фізичної особи.
Цей принцип також часто відомий як "in dubio pro persona" або "in dubio pro homine" (латинською мовою), що означає "у вагомих сумнівах - на користь людини".
Важливо також відзначити, що принцип тлумачення закону на користь особи не означає безумовне ігнорування закону, але вказує на те, що в сумнівних ситуаціях суди повинні намагатися вибрати інтерпретацію, яка максимально захищає права та інтереси саме фізичної особи.
Вказане узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 10.01.1024 по справі №240/4894/23.
Отже, в обсязі встановлених у цій справі фактичних обставин, описаних вище, зважаючи на їхній зміст та юридичну природу, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.
Згідно ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване рішення ухвалене відповідно до норм матеріального та процесуального права, а висновки суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванні всіх обставин, що мають значення для справи, які не спростовані доводами апеляційної скарги, у зв`язку з чим відсутні підстави для її задоволення. 
Одночасно слід зазначити, що в контексті положень п.1 ч.6 ст.12 КАС України дана справа відноситься до категорій справ незначної складності, а тому судове рішення, постановлене за результатами апеляційного перегляду в касаційному порядку оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 цього Кодексу.
Керуючись ст.ст.12, 308, 311, 315, 316, 321, 325, 328, 329 КАС України, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2025 року по справі №300/5900/25 - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий суддя	 	Р. В. Кухтей 	
судді	 	С. П. Нос 	
 	 	С. М. Шевчук