12.05.26
33/812/188/26

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

“12” травня 2026 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд

у складі: головуючої – судді  Фаріонової О. М.

за участю секретаря Козленко Ю. В.

представника 
Південної митниці Голощапової А. О.  

розглянув у відкритому судовому засіданні клопотання захисника Цуріки М. В. про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Центрального районного суду м. Миколаєва від 11 березня 2026 року, якою 

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , директор ТОВ "Тріалс", код ЄДРПОУ 43513389, 

- визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України.

Захисник Цуріка М. В. звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді, посилаючись на поважність причин його пропуску. 

В заяві про поновлення строку на апеляційне оскарження апелянт зазначив, що не міг вчасно подати апеляційну скаргу, оскільки перебував у відрядженні з 11.03.2026 по 01.04.2026, а доступ до Електронного суду він має лише з особистого комп`ютера, який він залишив на робочому місці.  

Вважає, що строк на апеляційне оскарження слід рахувати з моменту прибуття з відрядження, а саме з 01.04.2026. На думку захисника, строк подачі апеляційної скарги на постанову суду пропущений з поважних причин та має бути поновлений судом апеляційної інстанції.

В запереченнях на клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, представник Південної митниці Квасниця Ю. А. вважав, що клопотання захисника Цуріки М. В. не підлягає задоволенню, а апеляційна скарга підлягає поверненню апелянту. 

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 повідомлений про дату та час розгляду справи, але до апеляційного суду не з`явився, його неявка не перешкоджає апеляційному розгляду. 

Захисник Цуріка М. В. повідомлений про дату та час апеляційного розгляду, приймав участь у судовому засіданні 29.04.2026, за його клопотанням під час розгляду клопотання оголошена перерва. Однак , після відкладення апеляційного розгляду за його клопотанням, в судове засідання захисник не з`явився, причини неявки не повідомив. Клопотання про відкладення апеляційного розгляду не подавав. 

Заслухавши заперечення представника Південної митниці Голощапової А. О. проти задоволення клопотання захисника, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд встановив таке.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Отже, вищевказані вимоги закону пов`язують строки подачі апеляційної скарги на постанову у справі про адміністративне правопорушення з датою винесення судового рішення, а не отримання копії судового рішення. 

З огляду на зазначені вимоги закону, під час розгляду клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Центрального районного суду м. Миколаєва від 11 березня 2026 року, суд дійшов висновку про необґрунтованість цього клопотання, з огляду на наступне. 

Так, з журналу судового засідання вбачається, що 11.03.2026 судове засідання відбулося за участю захисника Цуріки М. В.

Вказану обставину захисник не заперечує, зазначивши про це в апеляційній скарзі. Отже, захиснику було відомо про прийняте судом рішення 11.03.2026. 

Зважаючи на те, що розгляд справи відбувся за участю захисника Цуріки М. В., та постанова була винесена у цей день, строк на апеляційне оскарження для нього складає десять днів із дня винесення постанови.

За таких обставин, строк на апеляційне оскарження постанови сплив (з урахуванням вихідних днів) 23.03.2026. 

Разом з тим, у період з 11.03.2026 до 23.03.2026, у передбачений законом строк, захисник Цуріка М. В. не скористався правом на апеляційне оскарження постанови.

Захисник Цуріка М. В. подав апеляційну скаргу лише 09.04.2026, тобто із значним пропуском строку на оскарження постанови суду.

Як слідує з інформації ЄДРСР, оскаржувана постанова надіслана до реєстру 11.03.2026, тобто в день її винесення, та оприлюднена 13.03.2026. 

Захисник стверджує, що він вчасно не подав апеляційну скаргу, оскільки перебував у відрядженні з 11.03.2026 по 01.04.2026 та не мав доступу до електронного суду, оскільки комп`ютер знаходиться на робочому місці. 

На підтвердження цього доводу захисник долучив до апеляційної скарги лише наказ № 12 від 11.03.2026 директора ТОВ «Матвіст» про відрядження ОСОБА_2 до Одеської області, Ізмаїльського району, для здійснення юридичного супроводу посівної з 11.03.2026 до 01.04.2026. 

Суд акцентує, що у відрядженні зазначено час перебування ОСОБА_2 у відрядженні з 11.03.2026 у Одеській області (без зазначення конкретного місця), але 11.03.2026 ОСОБА_2 перебував у приміщенні Центрального районного суду міста Миколаєва.

Окрім того, апелянтом не надано жодних документів, які б підтверджували час та місце перебування ОСОБА_2 у період з 11.03.2026 по 01.04.2026 поза його робочим місцем: АДРЕСА_2 , зокрема проїзні документи, білети, чеки з оплати послуг готелю чи іншого житла. 

Також у матеріалах (на обкладинці справи) міститься запис з підписом захисника Цуріки М. В. про те, що копію оскаржуваної постанови він отримав 16.03.2026 особисто в суді. 

З огляду на наведене, є обґрунтовані сумніви в тому, що захисник Цуріка М. В. перебував у відрядженні в Одеській області з 11.03.2026 до 01.04.2026 та не міг вчасно подати апеляційну скаргу у передбачений законом строк. 

Під час апеляційного розгляду 29.04.2026 захисником заявлено клопотання про відкладення розгляду справи, для надання документів на підтвердження поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, а саме щодо його перебування у відрядженні. Разом з тим, у призначений апеляційним судом дату та час судового розгляду захисник до апеляційного суду не з`явився, документів на підтвердження доводів, які зазначені у клопотанні, не надав. 

Згідно з усталеною практикою ЄСПЛ право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Це право може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. 

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово зазначив, що юридична визначеність передбачає повагу до принципу, що є принципом остаточності рішень. 

Відхилення від цього принципу виправдане лише в тому випадку, коли воно здійснене як зумовлене обставинами значного та непереборного характеру.

Зокрема, у рішеннях від 28 жовтня 1998 у справі «Осман проти Сполученого королівства» та від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини роз`яснив, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху в судовому процесі. 

Вказаними рішеннями ЄСПЛ визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Суд також враховує рішення Європейського суду з прав людини від 29.10.2010 у справі "Устименко проти України", де Суд зазначив, що безпідставне поновлення строку оскарження остаточного рішення по справі без обґрунтованих підстав порушує принцип правової визначеності і, як наслідок, тягне порушення ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Такі ж засади випливають і з реалізації норм національного процесуального законодавства, які регламентують порядок поновлення строку на апеляційне оскарження, що узгоджуються з правовими позиціями ЄСПЛ, які сформульовані, зокрема, в рішенні від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України", де у п. 41 цього рішення Європейський Суд зазначив, що якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. 

Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими і від судів вимагається вказувати підстави такого поновлення.

Приймаючи рішення, апеляційний суд дійшов висновку, що захисник Цуріка М. В. не навів поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови.

У клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження повинні бути наведені докази на підтвердження наявності обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного оскарження судового рішення у визначений законом строк. Але апелянтом таких доказів не надано.

Посилання захисника на те, що він перебував у відрядженні з 11.03.2026 по 01.04.2026 без засобів зв`язку, як на підставу поважності пропуску строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд оцінює критично, оскільки захиснику було відомо про прийняте рішення, та він, як фаховий юрист, обізнаний з порядком та строком апеляційного оскарження рішення суді місцевого суду. 

Твердження апелянта, що у нього у розпорядженні не було комп`ютера, є голослівними. За відсутності особистої комп`ютерної техніки у відрядженні є інші засоби, за допомогою яких можливо скласти апеляційну скаргу.

Отже, посилання апелянта на ту обставину, що він не мав можливості подати апеляційну скаргу у передбачений законом строк, оскільки перебував у відрядженні, не може слугувати підставою для поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції. 

При прийнятті рішення апеляційний суд враховує, що пропущений строк на апеляційне оскарження є значним. 

Відтак, з огляду на відсутність доказів про існування об`єктивних перешкод для реалізації права на оскарження судового рішення у передбачений законом строк, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження.

Оскільки клопотання задоволенню не підлягає, подана апеляційна скарга підлягає поверненню апелянту.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -

п о с т а н о в и в :

Відмовити захиснику Цуріку М. В. у задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Центрального районного суду м. Миколаєва від 11 березня 2026 року щодо  ОСОБА_1 .

Апеляційну скаргу разом з доданими до неї матеріалами повернути особі, яка її подала.

Постанова апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя   О. М. Фаріонова