30.04.2026 Справа № 362/4826/25

Справа пр. № 2/756/3612/26
ун. № 362/4826/25

Р І Ш Е Н Н Я
 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

 
30 квітня 2026 року місто Київ

Оболонський районний суд міста Києва у складі судді Андрейчука Т.В., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) учасників цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Факторинг Партнерс" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в:

У червні 2025 року позивач ТОВ "Факторинг Партнерс" звернулося до Васильківського міськрайонного суду Київської області в порядку цивільного судочинства з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 06 грудня 2021 року між ТОВ "Мілоан" та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит № 3842908, згідно з умовами якого ТОВ "Мілоан" надало позичальнику ОСОБА_1 кредит у сумі 3500,00 грн на строк 15 днів до 21 грудня 2021 року. Комісія за надання кредиту -
1015,00 грн, яка нараховується за ставкою 29 % від суми кредиту одноразово. Процентна ставка за користування кредитом становила 3 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становила 5 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом.
Заборгованість ОСОБА_1 за договором про споживчий кредит від 06 грудня 2021 року № 3842908 становить 16590,00 грн, у тому числі заборгованість за кредитом у сумі 3500,00 грн, проценти за користування кредитом у сумі 12075,00 грн, комісія за надання кредиту у сумі 1015,00 грн. 
Відповідно договору факторингу від 26 липня 2024 року № 26-07/2024, укладеного між ТОВ "Мілоан" та ТОВ "Факторинг Партнерс", первісний кредитор відступив позивачеві право вимоги до позичальника ОСОБА_1 за договором про споживчий кредит від 06 грудня 2021 року № 3842908.
За таких обставин позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за договором про споживчий кредит № 3842908 від 06 грудня 2021 року у сумі 16590,00 грн, у тому числі заборгованість за кредитом у сумі 3500,00 грн, проценти за користування кредитом у сумі 12075,00 грн, а також присудити з нього судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу.
08 липня 2025 року відповідач ОСОБА_2 подав до суду до Васильківського міськрайонного суду Київської області відзив на позовну заяву, в якому він зазначив, що жодних договорів з фінансовими установами не укладав, матеріали справи не містять доказів отримання ним грошових коштів та укладення договору у електронній формі. Наданий ТОВ "Факторинг Партнерс" розрахунок заборгованості не містить повних відомостей, за допомогою яких можливо перевірити правильність нарахування процентів за договором та строки виникнення заборгованості. Відповідач зауважив, що позивачем не надано суду виписок по рахунку, платіжних документів на підтвердження заборгованості за кредитним договором. ОСОБА_2 вказував, що положення кредитного договору щодо нарахування комісії є нікчемними, оскільки кредитодавець в договорі не обґрунтував обов`язок позичальника сплачувати комісію. 
Відповідач наголосив, що він перебуває на військовій службі, а тому відповідно до
п. 15 ст. 14 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", а тому кредитодавець не вправі вимагати стягнення з нього процентів за користування кредитом та пені.
Також у відзиві ОСОБА_2 просив зменшити заявлені до стягнення витрати на професійну правничу допомогу до 3000,00 грн. 
25 липня 2025 року ТОВ "Факторинг Партнерс" подало в електронній формі через електронний кабінет у підсистемі (модулі) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи до суду відповідь на відзив, в якому зазначило, що в матеріалах справи достатньо доказів на підтвердження факту укладення між ТОВ "Мілоан" та ОСОБА_1 договору про споживчий кредит від 06 грудня 2021 року № 3842908. Надання позичальнику кредитних коштів підтверджується листом оператора платіжних послуг ТОВ "ФК "Елаєнс". Крім того, для спростування заперечень ОСОБА_1 щодо надання йому кредитних коштів, позивач подав клопотання про витребування в АТ "Райффайзен Банк" докази на підтвердження факту зарахування кредитних коштів у сумі 3500,00 грн на банківський рахунок позичальника ОСОБА_1 .
Також ТОВ "Факторинг Партнерс" вказало на те, що незгода відповідача з розрахунком заборгованості, наданого позивачем, не є підставою для відмови у позові. 
Відповідач зазначив, що сторонами договору про споживчий кредит від 06 грудня 2021 року № 3842908 погоджено строк користування кредитом, окремий випадок автоматичної пролонгації договору, отже заборгованість нарахована позивачем відповідно до умов укладеного договору. Згідно з умовами договору прострочення зобов`язання та відповідальність за таке прострочення виникають у позичальника після дати завершення періоду, на який продовжено строк кредитування. 
Крім цього ТОВ "Факторинг Партнерс" звернуло увагу на те, що на момент укладення кредитного договору ОСОБА_1 не набув статусу військовослужбовця і на нього не розповсюджувались пільги, передбачені п. 15 ч. 14 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей". Нарахування процентів за користування кредитом здійснювалось до 19 лютого 2022 року, тобто до набуття відповідачем статусу військовослужбовця. Щодо стягнення витрат на правничу допомогу з відповідача, позивач вважає, що ОСОБА_1 не навів обґрунтування неспівмірності витрат із складністю справи.
Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 03 листопада 2026 року справу за позовом ТОВ "Факторинг Партнерс" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості передано за підсудністю до Оболонського районного суду міста Києва.
16 січня 2026 року указана справа надійшла до Оболонського районного суду міста Києва.
На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи від 19 січня
2026 року справу передано на розгляд судді Андрейчуку Т.В. 
Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 22 січня 2026 року прийнято до провадження позовну заяву ТОВ "Факторинг Партнерс" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованостіта відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін у справі.
Також вказаною ухвалою задоволено частково клопотання ТОВ "Факторинг Партнерс" та витребувано в АТ "Райффайзен Банк" письмовий доказ, який містить інформацію: чи була емітована АТ "Райффайзен Банк" банківська картка № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_1 ; чи є/був номер мобільного телефону НОМЕР_2 фінансовим номером телефону за картковим рахунком - маска картки № НОМЕР_1 ; чи було зараховано кошти у сумі 3500,00 грн на банківський рахунок ОСОБА_1 , до якого емітовано картку № НОМЕР_1 , за період з 06 грудня 2021 року до 03 січня 2022 року, а також витребувано виписку з банківського рахунку клієнта ОСОБА_1 , до якого емітовано картку № НОМЕР_1 за період з 06 грудня 2021 року до 03 січня 2022 року.
Зазначена ухвала була надіслана відповідачу за адресою, за якою зареєстроване його місце проживання. Поштове відправлення з ухвалою судді Оболонського районного суду міста Києва від 22 січня 2026 року про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі повернуто відправнику з проставленням 11 лютого 2026 року у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи у місці проживання.
17 лютого 2026 року до суду надійшли витребувані документи. 
Отже, за положеннями п. 4 ч. 6 ст. 272 ЦПК України ухвала судді Оболонського районного суду міста Києва від 22 січня 2026 року про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі вважається врученою відповідачеві 11 лютого 2026 року (зазначене узгоджується із правовою позицією викладеною у постанові Верховного Суду від 10 травня 2023 року у справі № 755/17944/18, від 14 лютого 2024 року у справі
№ 752/6040/19).
Повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими такі обставини та відповідні їм правовідносини.
Ч. 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно з ст. 6, ч. 1 ст. 627 та ч. 1 ст. 628 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
У ч. 2 ст. 639 ЦК України зазначено, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Кредитний договір укладається у письмовій формі (ст. 1055 ЦК України).
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України "Про електронну комерцію".
Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію" електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію").
За правилом ч. 8 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному ч. 6 цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа (ч. 12 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію").
Судом з`ясовано, що 06 грудня 2021 року ТОВ "Мілоан" та ОСОБА_1 укладено в електронному вигляді з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, що відповідає вимогам ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію", договір про споживчий кредит № 3842908, за умовами якого ТОВ "Мілоан" зобов`язалося надати позичальнику ОСОБА_1 кредит у сумі 3500,00 грн на строк 15 днів з
06 грудня 2021 року до 21 грудня 2021 року. Сторони погодили, що невід`ємною частиною договору є Правила надання фінансових кредитів товариством, що розміщені на веб-сайті товариства miloan.ua за посиланням https://miloan.ua/s/documents.
Оскільки цей договір укладено за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи товариства, доступ до якої забезпечується споживачу через веб-сайт або мобільний додаток, та відповідач підписав його електронним підписом одноразовим ідентифікатором, тому без отримання відповідного ідентифікатора, без здійснення входу до інформаційно-телекомунікаційної системи товариства, такий договір не був би укладений. 
Аналогічні висновки викладені Верховним Судом у постановах від 07 жовтня 2020 року у справі № 132/1006/19, від 28 квітня 2021 року у справі № 234/7160/20, від 01 листопада 2021 року у справі № 234/8084/20, від 14 червня 2022 року у справі № 757/40395/20, від 08 серпня 2022 року у справі № 234/7298/20.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
ТОВ "Мілоан" виконало умови договору про споживчий кредит від 06 грудня
2021 року № 3842908, надавши позичальнику ОСОБА_1 кредитні кошти у сумі 3500,00 грн, що підтверджується довідкою оператора платіжних послуг ТОВ "ФК "Елаєнс" від 23 квітня 2025 року та випискою про рух коштів по рахунку № НОМЕР_3 , відкритому АТ "Райффайзен Банк" відповідачеві (а. с. 87, 176-178).
Наведені докази спростовують доводи відповідача про відсутність доказів на підтвердження виконання кредитодавцем за договором про споживчий кредит від 06 грудня 2021 року № 3842908 зобов`язання щодо надання позичальнику кредиту в розмірі, обумовленому договором.
Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Ст. 530 ЦК України визначено, що, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
Позичальник ОСОБА_1 не виконав зобов`язання щодо своєчасного повернення кредиту, допустив заборгованість за договором про споживчий кредит від
06 грудня 2021 року № 3842908, у тому числі за тілом кредиту у сумі 3500,00 грн.
За приписами ч. ч. 1, 2 ст. 10561 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Відповідно до пп. пп. 1.5.1, 1.5.2 п. 1.5, п. п. 1.6, 1.7 договору про споживчий кредит від 06 грудня 2021 року № 3842908 процентна ставка за користування кредитом становила
3 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становила 5 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Тип процентної ставки за цим договором - фіксована. Особливості нарахування процентів визначені п. п. 2.2, 2.3 цього договору.
Згідно з пп. пп. 2.2.2, 2.2.3 п. 2.2 договору про споживчий кредит від 06 грудня
2021 року № 33842908 нарахування кредитодавцем процентів за користування кредитом здійснюється з дати наступної за днем надання кредиту по дату завершення строку кредитування (з урахуванням можливих пролонгацій) на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування, з урахуванням особливостей передбачених
пп. 2.2.3 договору. Проценти нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, що визначена п. 1.6 цього договору, яка є незмінною протягом всього строку кредитування, окрім випадків, коли за умовами акцій, програм лояльності, спеціальних пропозицій, тощо, визначена в п. 1.5.2 процентна ставка протягом первісного строку кредитування визначеного п. 1.3, запропонована позичальнику зі знижкою і є меншою за стандартну (базову) ставку встановлену п. 1.6 договору. Якщо визначена п. 1.5.2 процентна ставка є нижчою від стандартної (базової) ставки, то після завершення первісного строку кредитування та/або строку пролонгації на пільгових умовах, проценти з дня продовження строку кредитування (пролонгації) на стандартних (базових) умовах, згідно з пп. 2.3.1.2 продовжують нараховуватись за базовою ставкою згідно з п. 1.6. договору. Стандартна (базова) процентна ставка не є підвищеною. Якщо розмір зобов`язань позичальника зі сплати процентів протягом первісного строку кредитування та/або строку пролонгації на пільгових умовах є меншим ніж заборгованість зі сплати процентів за аналогічний строк кредитування, що продовжений на стандартних (базових) умовах, це означає, що протягом первісного строку кредитування та/або в період пролонгації на пільгових умовах позичальнику була надана знижка, що дорівнює різниці між стандартною (базовою) ставкою встановленою п. 1.6 та процентною ставкою визначеною п. 1.5.2 договору. Після спливу строку кредитування
(з урахуванням пролонгацій) нарахування процентів за користування кредитом припиняється. Розмір стандартної (базової) ставки не може бути збільшено товариством без письмової (такої, що прирівнюється до письмової) згоди позичальника.
Пп. 2.3.1.2 п. 2.3 договору про споживчий кредит від 06 грудня 2021 року № 3842908 визначено, що пролонгація на стандартних (базових) умовах: позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування позичальником у спосіб вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Користування кредитними коштами припиняється, якщо у позичальника відсутня заборгованість перед кредитодавцем за кредитом (тілом кредиту). Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за стандартною (базовою) ставкою наведеною в п. 1.6 договору. У випадку, якщо позичальник протягом періоду на який продовжено строк кредитування(пролонгації) на стандартних (базових) умовах вчинить дії для продовження строку кредитування на пільгових умовах, такі дії зупиняють строк пролонгації на стандартних (базових) умовах до моменту спливу строку пролонгації на пільгових умовах.
Отже, сторони договору погодили продовження строку кредитування на стандартних (базових) умовах у випадку, якщо позичальник не повернув тіло кредиту та продовжує користуватися кредитним коштами після 21 грудня 2021 року. Таким чином, за цей період кредитодавець вправі нараховувати проценти за користування кредитом, виходячи з стандартної (базової) процентної ставки, що становить 5 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом (з правом нараховувати проценти за користування кредитом після спливу строку, встановленого у п. 1.3 договору, погодився Верховний Суд у постанові від 08 серпня 2022 року у справі № 234/7298/20).
Зважаючи на те, що позичальник  ОСОБА_1 не повернув тіло кредиту та продовжив користуватись кредитними коштами після 21 грудня 2021 року, за умовами п. 2.3 договору про споживчий кредит від 06 грудня 2021 року № 3842908 вважається, що строк кредитування продовжено, а тому кредитодавець управі нараховувати проценти за користування до моменту повернення позичальником тіла кредиту.
Проценти за користування кредитом нараховані за період з 06 грудня 2021 року до
19 лютого 2022 року та становлять 12075,00 грн.
За приписами п. 15 ч. 14 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (у редакції, чинній на момент укладення договору про споживчий кредит від 06 грудня 2021 року № 3842908) військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.
17 березня 2014 року, після оприлюднення Указу Президента України від 17 березня 2014 року № 303/2014 "Про часткову мобілізацію", в Україні розпочав діяти особливий період.
Норма п. 15 ч. 14 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" не звільняє особу від обов`язку сплатити проценти за користування кредитом за період, що передує його вступу на військову службу.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК України), обов`язок доказування покладається на сторін (ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України).
Так, відповідно до приписів ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Надані відповідачем докази (а. с. 137, 138) не підтверджують факт його перебування на військовій службі за призовом під час мобілізації, на особливий період, у період з
06 грудня 2021 року до 19 лютого 2022 року, чи участь у цей період у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення. 
Отже, проценти за користування кредитом, нараховані у період з 06 грудня 2021 року до 19 лютого 2022 року у сумі 12075,00 грн, підлягають стягненню з відповідача.
Відповідно до п. 4 ч. 1 Закону України "Про споживче кредитування" загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
Згідно з ч. 2 ст. 8 Закону України "Про споживче кредитування" до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Отже, Закон України "Про споживче кредитування" передбачає право банку чи іншій кредитній установі встановлювати у кредитному договорі комісію за надання та обслуговування кредиту.
Комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України "Про споживче кредитування" щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 Закону України "Про споживче кредитування" (такий висновок узгоджується з позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постановах від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19, від 06 листопада 2023 року у справі № 204/224/21).
Таким чином, виходячи з аналізу вимог п. 4 ч. 1 ст. 1, ч. 2 ст. 8, ч. 1 ст. 1, ст. 47 Закону України "Про банки і банківську діяльність", роз`яснень Великої Палати Верховного Суду щодо застосування ст. 11 Закону України "Про споживче кредитування", які викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19, така форма витрат, як комісія за надання кредиту існує на законодавчому рівні, визначається кожним банком (кредитною установою) індивідуально та затверджується внутрішніми актами.
Отже, спеціальним законодавством України прямо визначені легальні можливості позивача як включати до тексту кредитних договорів із споживачами умови щодо нарахування комісії, так і в подальшому нараховувати її, а також витребувати суму несплаченої вищевказаної комісії від відповідача (у тому числі і в судовому порядку).
У пп. 1.5.1 п. 1.5 договору про споживчий кредит від 06 грудня 2021 року № 3842908 сторони погодили, що комісія за надання кредиту становить 1015,00 грн та нараховується за ставкою 29 % відсотків від суми кредиту одноразово.
Розмір комісії не був прихованим. Так, позичальник ОСОБА_1 ознайомився і погодився з ним, підписуючи кредитний договір.
Розмір комісії, нарахованої позивачем, становить 1015,00 грн.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
За приписами ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ч. 1 ст. 625 ЦК України).
Відповідно до ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
За договором факторингу від 26 липня 2024 року № 26-07/2024, укладеним між ТОВ "Мілоан" та ТОВ "Факторинг Партнерс", первісний кредитор відступив позивачеві право вимоги до позичальника ОСОБА_1 за договором про споживчий кредит від
06 грудня 2021 року № 3842908.
За таких обставин суд дійшов висновку про необхідність стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ТОВ "Факторинг Партнерс"заборгованість за договором про споживчий кредит від 06 грудня 2021 року № 3842908 у сумі 16590,00 грн, у тому числі заборгованість за кредитом у сумі 3500,00 грн, проценти за користування кредитом у сумі 12075,00 грн, комісія за надання кредиту у сумі 1015,00 грн.
Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).
Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Тобто ЦПК України передбачено критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.
У разі недотримання вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність - незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги клієнту.
Адвокатська діяльність - незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги клієнту. До інших видів правничої допомоги законодавець відніс види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. п. 2, 6 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").
Захист клієнта, представництво його інтересів та інші види правничої допомоги адвокат здійснює на підставі договору про надання правничої допомоги (п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").
Згідно зі ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правничої допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень ч. 5 ст. 137 ЦПК України можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях ст. 627 ЦК України (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21).
Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України).
Велика Палата Верховного Суду неодноразово вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18).
У рішенні Європейського суду з прав людини від 28 листопада 2002 року у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
У постанові Верховного Суду від 03 листопада 2023 року у справі № 914/2355/21 висловлено правову позицію, відповідно до якої суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалено рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Отож при вирішенні заяви сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу, суд керуючись принципами пропорційності та справедливості процесуального закону, має обов`язок дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі, чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, але не виключно, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань, чи не включено у документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги
Подані стороною докази на підтвердження її витрат підлягають оцінці як з точки зору відповідності цих дій вимогам процесуального законодавства (ст. ст. 134, 137 ЦПК України), так і їх спрямованості на забезпечення права сторони (на користь якої ухвалене судове рішення) на відшкодування судових витрат.
Із урахуванням конкретних обставин, зокрема, ціни позову суд може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи. У визначенні розумного необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; тривалість розгляду і складність справи тощо (додаткова постанова Верховного Суду від 22 лютого 2024 року у справі № 910/9714/22.
На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, понесених під час розгляду справи, позивачем було надано договір про надання правової допомоги від
02 липня 2024 року № 02-07/2024, укладений між ТОВ "Факторинг Партнерс" та адвокатським об`єднанням "Лігал Ассістанс", витяг з акта про надання юридичної допомоги від 30 травня 2025 року № 11.
Обставини справи є типовими для ТОВ "Факторинг Партнерс" (стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит), обсяг доказів, якими обґрунтовуються позовні вимоги, є типовими у всіх справах, що не вимагає тривалого часу для їх збору. Позовна заява, складена адвокатським об`єднанням "Лігал Ассістанс", є шаблонною та не вимагає багато часу для її підготовки та збору доказів. 
Ураховуючи обставини цієї справи, явну неспівмірність заявлених до стягнення позивачем витрат на правничу допомогу із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим адвокатами адвокатського об`єднання на виконання робіт, суд вважає, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягають витрати на професійну правничу допомогу у сумі 3000,00 грн. 
Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
До відзиву відповідач долучив копію посвідчення учасника бойових дій серії 
НОМЕР_4 , видане на ім`я ОСОБА_1 .
Аналізуючи п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" у сукупності з положеннями ч. 2 ст. 22 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" Велика Палата Верховного Суду виснувала, що учасники бойових дій звільняються від сплати судового збору у справах, пов`язаних з реалізацією їхнього правового статусу (постанови від 09 жовтня 2019 року у справі № 9901/311/19 та від 12 лютого 2020 року у справі № 545/1149/17). В ухвалі 11 вересня 2024 року у справі № 567/79/23 Велика Палата Верховного Суду відмовилась відступити від зазначених правових висновків.
Отже, вирішуючи питання про стягнення судового збору з особи, яка має статус учасника бойових дій (прирівняної до нього особи), для правильного застосування п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" суд має враховувати предмет та підстави позову; перевіряти чи стосується така справа захисту прав цих осіб з урахуванням положень ст. ст. 12, 22 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".
Позовні вимоги ТОВ "Факторинг Партнерс" стосуються стягнення заборгованості за договором споживчого кредиту, та жодним чином не торкаються порядку надання, обсягу соціальних гарантій, не стосуються будь-яким іншим чином соціального і правового захисту особи зі статусом учасника бойових дій, тому судовий збір підлягає стягненню з відповідача.
Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у тому числі витрати на правову допомогу покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 2 ст. 141 ЦПК України).
Таким чином, з відповідача ОСОБА_1 на користь ТОВ "Факторинг Партнерс" компенсації підлягають судовий збір у сумі 2422,40 грн та витрати професійну правничу допомогу у сумі 3000,00 грн.
Керуючись ст. ст. 15, 16, 526, 530, 533, 536, 549, 550, 553, 610, 612, 625, 1049, 1050, 1054-10561 ЦК України, ст. ст. 5, 12, 13, 81, 141, 259, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов товариства з обмеженою відповідальністю "Факторинг Партнерс" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_5 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Факторинг Партнерс" (місцезнаходження: 03150, місто Київ, вулиця Єжи Гедройця, будинок 6, офіс 521; ідентифікаційний код в ЄДРПОУ: 42640371) заборгованість за договором про споживчий кредит від 06 грудня 2021 року № 3842908 у сумі 16590 (шістнадцять тисяч п`ятсот дев`яносто) гривень 00 (нуль) копійок, що складається з заборгованості за кредитом у сумі 3500 (три тисячі п`ятсот) гривень 00 (нуль) копійок, процентів за користування кредитом у сумі 12075 (дванадцять тисяч сімдесят п`ять) гривень 00 (нуль) копійок, комісії у сумі 1015 (одна тисяча п`ятнадцять) гривень 00 (нуль) копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_5 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Факторинг Партнерс" (місцезнаходження: 03150, місто Київ, вулиця Єжи Гедройця, будинок 6, офіс 521; ідентифікаційний код в ЄДРПОУ: 42640371) судовий збір у сумі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 (сорок) копійок та витрати на професійну правничу допомогу у сумі 3000 (три тисячі) гривень 00 (нуль) копійок.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Тарас АНДРЕЙЧУК