Справа № 597/1178/25
Провадження № 1-кп/597/39/2026
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" червня 2026 р. Заліщицький районний суд Тернопільської області 
в складі: судді ОСОБА_1 
секретар судового засідання ОСОБА_2 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Заліщики обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12025211150000041 від 01.03.2025 року, про обвинувачення
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Новомосковськ Дніпропетровської області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, невійськовозобов`язаного, освіта два класи, непрацюючого, одруженого, на утриманні неповнолітня дочка, раніше несудимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 Кримінального кодексу України

за участі сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 
обвинуваченого (в режимі відоеконференції) ОСОБА_3 
захисника обвинуваченого (в режимі відоеконференції) ОСОБА_5 

У С Т А Н О В И В:

Відповідно до ст.9 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено, що адміністративне правопорушення - це протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
За вчинення адміністративного правопорушення до особи застосовується адміністративне стягнення, одним із видів якого є позбавлення спеціального права, зокрема права керування транспортними засобами (ст.24 Кодексу України про адміністративні правопорушення).
Відповідно до ст.23 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами. 
Статтею 15 Закону України «Про дорожній рух» забороняється керування транспортними засобами особам, до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення, а також особам, щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.
Таким чином, позбавлення спеціального права, зокрема, права керування транспортними засобами, одночасно припиняє реалізацію вказаного права особою, до якої застосовано цей вид адміністративного стягнення.
Відповідно до ст.129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.
Обов`язковість судового рішення, згідно зі ст.129 Конституції України, є однією з основних засад судочинства. Як установлено у ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи не можуть приймати рішення, які скасовують судові рішення або зупиняють їх виконання.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 29 травня 2023 року Волочиським районним судом Хмельницької області за результатами розгляду протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №486878 від 12.03.2023 року про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, винесено постанову у справі №671/578/23, яка набрала законної сили 09.06.2023 року та відповідно до якої ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 40800 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на п`ять років без оплатного вилучення транспортного засобу.
Незважаючи на постанову Волочиського районного суду Хмельницької області від 29.05.2023 року, маючи реальну можливість її виконувати в частині позбавлення права керувати транспортними засобами, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, в порушення ч.2 ст.13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» та ч.1 ст.129 Конституції України, відповідно до яких судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на території України, ОСОБА_3 ухилився від виконання постанови суду, що набрала законної сили, та продовжував керувати транспортними засобами за наступних обставин:
30 січня 2025 року о 09 год. 58 хв. на вулиці Колійова в смт.Товсте Чортківського району Тернопільської області керував транспортним засобом ВАЗ 21101 реєстраційний номер НОМЕР_1 , де був зупинений працівниками поліції ВП №4 (м.Заліщики) Чортківського РУП ГУНП в Тернопільській області, та відносно ОСОБА_3 винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 30.01.2025 року серії ЕНА №3966230 за ч.10 ст.121 КУпАП та складено протокол про адміністративне правопорушення від 30.01.2025 року серії ААБ №004580, за результатами якого ОСОБА_3 Заліщицьким районим судом у справі №597/180/25 від 02.04.2025 року, яка набрала законної сили 15.04.2025 року, визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, внаслідок чого накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 40800 гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк п`ять років. 
Окрім цього, ОСОБА_3 , достовірно знаючи про наявність вказаних постанов суду, з метою невиконання постанов суду в частині позбавлення права керування транспортними засобами, маючи реальну можливість їх виконати, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення ч.2 ст.13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до якого судові рішення, що набрали законної сили є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, ухилився від виконання рішень суду, що набрали законної сили, 19 серпня 2025 року близько 10 години 00 хвилин керував транспортним засобом Ford Transit, р.н. НОМЕР_2 , та рухався автодорогою Р24 сполученням «Татарів - Кам`янець-Подільський», що неподалік с. Нагоряни Чортківського району Тернопільської області, де був зупинений працівниками поліції.
В подальшому, поліцейський офіцер громади Тернопільського районного управління поліції Національної поліції в Тернопільській області ОСОБА_6  вжив невідкладних заходів щодо попередження, своєчасного виявлення та припинення кримінального правопорушення, повідомивши про вказаний факт на лінію «102», викликавши на місце події слідчо-оперативну групу.
Отже, ОСОБА_3 30 січня 2025 року та 19 серпня 2025 року вчинив умисні дії, спрямовані на умисне невиконання постанов суду, якими його позбавлено права керування транспортними засобами.
Своїми умисними діями ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.382 КК України - умисне невиконання постанови суду, що набрала законної сили.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, яке йому інкримінують, визнав у повному обсязі та вказав, що обставини вчинення ним кримінального правопорушення в обвинувальному акті викладені правильно. У скоєному щиро розкаюється та просить суворо не карати, обіцяє не скоювати правопорушень. 
Винність обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення знайшла своє повне ствердження у судовому засіданні показами обвинуваченого, який повністю погодився зі всіма доказами, які були зібрані по справі під час досудового розслідування.
Таким чином, суд приходить до переконання про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення та кваліфікує його дії за ч.1 ст.382 КК України, як умисне невиконання постанови суду, що набрала законної сили.
Суд, з`ясувавши думку учасників судового розгляду щодо визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню та порядку їх дослідження, згідно ч.3 ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, з`ясувавши при цьому, чи правильно розуміють обвинувачений та інші учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку. 
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 за ч.1 ст.382 КК України суд керується вимогами ст.ст.65-67 КК України, роз`ясненнями, що містяться у постанові №7 Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року “Про практику призначення судами кримінального покарання”, згідно яких при призначенні покарання суди в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержуватись вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 за ч.1 ст.382 КК України суд відповідно до вимог ст.ст.50, 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який згідно ст.12 КК України є нетяжким злочином, фактичні обставини кримінального провадження, дані про особу винуватого, який є особою молодого віку, раніше несудимий, позитивно характеризується за місцем проживання.
Обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 згідно ст.66 КК України, суд враховує щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , судом не встановлено.
З урахуванням обставин вчинення кримінального правопорушення, його тяжкості, обставин, що пом`якшують покарання, особи винуватого, суд вважає доцільним призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у межах санкції ч.1 ст.382 КК України у виді штрафу в дохід держави.
Вказане покарання відповідатиме ступеню тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особі обвинуваченого, буде достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Питання про речові докази суд вирішує у відповідності до ст.100 КПК України.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.100, 349, 368, 370, 373-374, 376, 392-395 Кримінального процесуального кодексу України, суд 

У Х В А Л И В:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України, та призначити йому покарання за даною статтею у виді штрафу в дохід держави у розмірі 750 (сімсот п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 12750 (дванадцять тисяч сімсот п`ятдесят) гривень.
Речові докази у кримінальному провадженні: компакт-диск (носій інформації) «Verbatim» DVD-R 4,7 GB з відеозаписами “чукуленко», «NO20250819-095827-009791F», «NO20250819-095927-009792F» та компакт-диск (носій інформації) «ALLERUS» DVD-R 4,7 GB з відеозаписами “126 ч5 30.01.2025 Товсте», «MOVA3081», «MOVA3082», які зберігаються при матеріалах кримінального провадження, після вступу вироку в законну силу залишити при матеріалах кримінального провадження №120252111500041.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана до Тернопільського апеляційного суду через Заліщицький районний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Копії вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя ОСОБА_7