Справа № 331/4018/26
Провадження № 2/331/3507/2026

РІШЕННЯ
іменем України
02.07.2026 

Олександрівський районний суд міста Запоріжжя у складі головуючого судді Фісун Н.В., за участю секретаря судового засідання Коростельової К.Ю., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом
Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області до ОСОБА_1 про стягнення коштів, - 
ВСТАНОВИВ:
11 травня 2026 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1  про стягнення коштів.
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного Фонду України в Запорізькій області та отримує пенсію за віком (дата первинного призначення пенсії — 12.10.2022). Мешкає пенсіонерка за адресою: АДРЕСА_1 .
03.01.2023 ОСОБА_1 надала анкету застрахованої особи для внесення даних в Реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування для автоматичного призначення пенсії. Після чого їй було проведено перерахунок 07.01.2023 та призначено пенсію за віком у розмірі 16461 гривень 89 копійок з 12.10.2022.
Під час перевірки пенсійної справи ОСОБА_1 спеціалістами управління була виявлена помилка, а саме, було невірно застосовано показник середньої заробітної плати при автоматичному призначенні пенсії, що призвело до невідповідності положення ч.2 ст.40 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” №1058.
Після приведення пенсійної справи у відповідність, було встановлено вірний показник середньої заробітної плати. Тобто за попередні роки було невірно розраховано показник середньої заробітної плати.
Під час приведення пенсійної справи ОСОБА_1 у відповідність виникла переплата пенсії за період з 01.10.2022 по 31.03.2024 у розмірі 37317 гривень 22 копійки.
Для вирішення питання, щодо утримання переплати ОСОБА_1 направлялись листи-запрошення,в яких пропонувалось повернути переплату шляхом написання заяви, щодо її утримання, або повернення коштів на рахунок управління, а також роз`яснено механізм її повернення.
На теперішній час надміру отримані суми пенсії ОСОБА_1 на розрахунковий рахунок Головного управління Пенсійного фонду України не повернуті.
Таким чином, безпідставно набута відповідачем пенсія, фактично, є завданням шкоди державному бюджету та призводить до порушення інтересів держави в особі Пенсійного фонду України.
Просить стягнути з ОСОБА_1 на користь Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області переплату пенсії у розмірі 37317 гривень 22 копійки (69057, м.Запоріжжя, пр. Соборний, 158 Б, код ЄДРПОУ 20490012, МФО 313957 р/р в ЗОУ АТ «Ощадбанк» НОМЕР_1 . Стягнути з ОСОБА_1 сплачені суми судового збору на користь Головного управління Пенсійного фонду в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 158 Б, код ЄДРПОУ 20490012, МФО 313957 р/р в ЗОУ АТ «Ощадбанк» НОМЕР_2 . 
Ухвалою суду від 18.05.2026 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження та надано відповідачу строк для написання відзиву.
28.05.2026 року від відповідача надійшов відзив на позов, зазначає, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області не було надано доказів неправильного застосування показника середньої заробітної плати і відповідно правильного, на думку Позивача, показника середньої заробітної плати, який мав би застосовуватися до пенсії ОСОБА_1 та протоколу перерахунку пенсії.
Рішення про призначення та нарахування пенсії було прийняте органом Пенсійного фонду на підставі наданих ОСОБА_1 документів, які не містили недостовірних відомостей та не вводили в оману. Тому відповідальність за належну перевірку документів, їх правову оцінку та недотримання процедури призначення пенсії покладається саме на орган, що її призначає. Особи, відповідальні за розгляд документів та ухвалення рішення щодо призначення пенсії, мали як фактичну можливість, так і юридичний обов`язок здійснити належну перевірку поданої документації. Невиконання цих дій призвело до призначення пенсії та переплати. Умислу самої ОСОБА_1 на отримання пенсії без законних для цього підстав позивачем не наведено.
Сформована стала практика Верховного Суду у питанні стягнення надміру сплаченої пенсії. Так у Постанові Касаційного адміністративного суду Верховного Суду №260/4933/21 від 19 травня 2023 року суд підкреслює, що зі змісту зазначених норм Закону № 1058-ІУ та Порядку № 6-4 вбачається, що відрахування виплаченої надміру суми пенсії можливе лише за двох умов, зокрема, зловживання з боку пенсіонера та подання страхувальником недостовірних даних.
ОСОБА_1 не отримувала від ГУ ПФУ Запорізькій області Рішення про утримання надміру виплачених сум пенсій, більш то Відповідач не надав дане рішення разом із позовною заявою для ознайомлення Позивача та суду.
Просить відмовити у задоволенні позовних вимог Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області до ОСОБА_1 про стягнення переплати пенсії, повністю.
У судове засідання представник позивача, не з`явився, надав заяву про розгляд справи за їх відсутності, просять позов задовольнити.
У судове засідання відповідач не з`явився, до суду надійшла заява представника відповідача адвоката Зачепіло З.Я., просить справу розглянути за відсутсоті відповідача та представника, у задоволенні позовних вимог відмовити.
Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, приходить до наступних висновків.
Судом встановлено фактичні обставини та відповідні ним правовідносини.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного Фонду України в Запорізькій області та отримує пенсію за віком (дата первинного призначення пенсії — 12.10.2022). Мешкає пенсіонерка за адресою: АДРЕСА_1 .
03.01.2023 ОСОБА_1 надала анкету застрахованої особи для внесення даних в Реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування для автоматичного призначення пенсії. Після чого їй було проведено перерахунок 07.01.2023 та призначено пенсію за віком у розмірі 16461 гривень 89 копійок з 12.10.2022.
Під час перевірки пенсійної справи ОСОБА_1 спеціалістами управління була виявлена помилка, а саме, було невірно застосовано показник середньої заробітної плати при автоматичному призначенні пенсії, що призвело до невідповідності положення ч.2 ст.40 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” №1058.
Після приведення пенсійної справи у відповідність, було встановлено вірний показник середньої заробітної плати. Тобто за попередні роки було невірно розраховано показник середньої заробітної плати.
Під час приведення пенсійної справи ОСОБА_1 у відповідність виникла переплата пенсії за період з 01.10.2022 по 31.03.2024 у розмірі 37317 гривень 22 копійки.
Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Принципи, загальнообов`язкового засади і механізми функціонування системи державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначені Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Згідно зі ст. 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія – щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.
Пунктом 1 ч.1 ст. 8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб – члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону , та інші особи, передбачені цим Законом.
Відповідно до ст. 9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності; пенсія у зв`язку з втратою годувальника. 
Відповідно до ч.1 ст.50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. Механізм повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, регулюється Порядком відшкодування коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, затвердженим Постановою правління Пенсійного фонду України від 21.03.2003 № 6-4.
Відповідно до п.4 Постанови правління Пенсійного фонду України від 25.11.2014 №25-3 «Про затвердження Порядку повернення сум пенсій, виплачених надміру, та списання сум переплати, що є безнадійними до стягнення», яким передбачено, що суми пенсії, виплачені надміру внаслідок рахункової помилки, або у випадку відмови пенсіонера від добровільного повернення виплачених сум стягуються в судовому порядку. Аналіз зазначених норм закону свідчить, що зайво сплачені суми пенсії можуть бути утримані позивачем за умови зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних. Вказаний перелік підстав для утримання надміру виплачених сум пенсії є вичерпним. 
Механізм повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, регулюється Порядком відшкодування коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, затвердженим Постановою правління Пенсійного фонду України від 21 березня 2003 року № 6-4 .
Відповідно до п. 3, 4 вказаного Порядку суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду України чи в судовому порядку відповідно до статті 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» . Рішення про стягнення приймає територіальний орган Пенсійного фонду України, в якому пенсіонер перебуває на обліку як одержувач пенсії. У разі припинення виплати пенсії відповідно до частини першої статті 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» решта переплати пенсії, що стягувалася за рішенням територіального органу Пенсійного фонду України, або суми пенсії, виплачені надміру внаслідок рахункової помилки, у випадку відмови пенсіонера від добровільного повернення виплачених сум стягуються в судовому порядку. 
Відповідно до ст.102 Закону України «Про пенсійне забезпечення» , пенсіонери зобов`язані повідомляти органу, що призначає пенсії, про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати. У разі невиконання цього обов`язку і одержання у зв`язку з цим зайвих сум пенсії пенсіонери повинні відшкодувати органу, що призначає пенсії, заподіяну шкоду.
Згідно зі ст. 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення», стягнення сум пенсії, надміру виплачених пенсіонерові, внаслідок зловживань з його боку, в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім`ї тощо, стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії. 
Аналіз зазначених норм закону свідчить, що зайво сплачені суми пенсії можуть бути утримані позивачем за умови зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних. Вказаний перелік підстав для утримання надміру виплачених сум пенсії є вичерпним. 
Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України , особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. 
Згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Механізм повернення надмірно сплачених сум пенсій передбачає стягнення зазначених сум лише у випадках, якщо така надмірна сплата відбулась з вини пенсіонера, а саме через його зловживання. Зазначене узгоджується з правовими позиціями, викладеними у постановах Верховного суду від 31.01.2019 (справа №554/6495/17-ц), від 31.10.2019 (справа №607/657/17).
Тлумачення цієї норми свідчить, що законодавцем передбачені два винятки із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки зі сторони особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності зі сторони набувача виплати. 
Аналогічні за своїм змістом висновки про застосування статті 1215 ЦК України викладені, зокрема, у постановах Верховного Суду України від 22 січня 2014 року у справі № 6-151цс13, від 02 липня 2014 року у справі № 6-91цс14, підстав відступити від яких Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 січня 2019 року у справі № 753/15556/15-ц не встановила. 
Вказаний правовий висновок також викладений у постанові Верховного Суду від 06 лютого 2019 року у справі № 545/163/17 та від 08 серпня 2019 року у справі № 524/2025/17.
Правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, тому тягар доказування рахункової помилки та недобросовісності набувача покладено на платника відповідних грошових коштів. 
Отже, зазначене у ст. 1215 ЦК України майно підлягає поверненню у разі наявності цих фактів у їх сукупності. 
Саме до таких правових висновків дійшов Верховний Суд у постанові по справі №711/1509/17 від 12.12.2018, від 21.06.2018 у справі 554/1809/17, від 31.10.2018 у справі 307/2100/16-ц та від 13.04.2020 у справі № 487/2596/17. 
Таким чином, повернення надмірно сплачених сум пенсій передбачає стягнення зазначених сум у випадку, якщо така надмірна сплата відбулась з вини пенсіонера, а саме, через зловживання, зокрема, у випадку надання недостовірної інформації, взагалі ненадання відповідної інформації або наявності рахункової помилки зі сторони ПФУ при виплаті пенсії. 
При цьому, слід зазначити, що в українському законодавстві відсутнє визначення поняття «рахункова помилка».
У постанові Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про працю» надається роз`яснення поняттю лічильної (рахункової) помилки – це помилка, яка була допущена під час проведення арифметичних підрахунків. До лічильних помилок, наприклад, належать неправильності в обчисленнях, дворазове нарахування заробітної плати за один і той самий період.
Пунктом 71 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Рисовський проти України» від 20 жовтня 2011 року встановлено, що ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються. Аналогічний висновок також міститься у справах «Пінкова проти Чеської Республіки», «Гаші проти Хорватії», «Трґо проти Хорватії».
Позивачем не доведено факту недобросовісності з боку набувача, що це було результатом його поведінки, адже у матеріалах справи відсутні докази того, що відповідач вчинив будь-які зловживання зі свого боку або подав управлінню недостовірні дані під час подання заяви про призначення пенсії. 
Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених ст. 82 ЦПК України. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 
Належними доказами в розумінні ст. 77 ЦПК України є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. 
Відповідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. 
На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. 
Згідно із ч.2 ст. 78 ЦПК України , обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 79 , 80 ЦПК України , достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, а достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Отже, надані позивачем докази не доводять факту недобросовісного набуття відповідачем коштів у розмірі 37317,22 грн., що є пенсійною виплатою, призначеною йому безпосередньо позивачем.
Приймаючи до уваги сумлінність поведінки одержувача коштів, та недоведеність позивачем того факту, що суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера, позовні вимоги є безпідставними, необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.
Керуючись ст. ст. 3,4,11-13, 19, ,141, 263, 265 , 279 ЦПК України, ст. 1215 ЦК України, ЗУ «Про пенсійне забезпечення», суд,-
УХВАЛИВ:
У задоволенні позову Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області до ОСОБА_1 про стягнення коштів – відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повний текст рішення складено 02 липня 2026 року.
Суддя Н.В. Фісун