ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Єдиний унікальний номер 646/2167/25
Номер провадження 22-ц/818/3400/26

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2026 року м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі:
головуючого судді - Мальованого Ю.М.,
суддів – Тичкової О.Ю., Яцини В.Б.,
розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Акцент-Банк» на заочне рішення Основ`янського районного суду м. Харкова від 05 лютого 2026 року в складі судді Іщенко О.В. по справі № 646/2167/25 за позовом Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В :

У березні 2025 року Акціонерне товариство «Акцент-Банк» звернулось з позовом до ОСОБА_1 в якому просило стягнути заборгованість за кредитним договором № ABH0CT15510933444 від 09 червня 2020 року у розмірі 63 999,80 гривень станом на 13 березня 2025 року, яка складається з: 33 909,72 гривень – заборгованості за кредитом, 30 090,08 гривень – заборгованості за процентами та судові витрати у розмірі 2 422,40 гривень.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що ОСОБА_1 звернувся до Акціонерного товариства «Акцент-Банк» щодо отримання банківських послуг та підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в Акціонерному товаристві «Акцент-Банк».
09 червня 2020 року відповідач уклав з банком кредитний договір № ABH0CT15510933444, за умовами якого останньому було надано кредит у розмірі 50 000,00 гривень строком на 40 місяців (до 08 жовтня 2023 року) зі сплатою процентів у розмірі 75,00 % річних та комісією у розмірі 0,00 гривень.
Банк свій обов`язок виконав повністю та надав позичальнику кредит згідно із умовами кредитного договору.
Станом на 13 березня 2025 року у відповідача утворилась заборгованість за кредитним договором у розмірі 63 999,80 гривень, яка складається із: загального залишку заборгованості за наданим кредитом у сумі 33 909,72 гривень, загального залишку заборгованості за процентами у сумі 30 090,08 гривень, яку і просив стягнути позивач.
Заочним рішенням Основ`янського районного суду м. Харкова від 05 лютого 2026 року у задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства «Акцент-Банк» - відмовлено.
Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, Акціонерне товариство «Акцент-Банк», в інтересах якого діє Омельченко Євген Володимирович, звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції, як незаконне та необґрунтоване та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Зауважує, що в паспорті споживчого кредиту чітко зазначені всі умови надання кредитної лінії. Таким чином сторони погодили всі істотні умови.
Вказує, що відповідно до частини 3 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» порядок ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Національному банку України та банках встановлюється Національним банком України відповідно до цього Закону та міжнародних стандартів фінансової звітності.
Відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04.07.2018 No 75 (далі – Положення) виписки з клієнтських рахунків є підтвердженням виконаних за операційний день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Пунктом 63 Положення виписка з клієнтського рахунку може слугувати первинним документом, що підтверджує факт списання/зарахування коштів з/на цього/цей рахунку/рахунок клієнта, якщо вона містить такі реквізити: 1) назву документа (форми); 2) дату складання; 3) найменування клієнта/банку, прізвище, власне ім`я та по батькові (за наявності) фізичної особи; 4) зміст та обсяг операції (підстави для її здійснення) та одиницю її виміру за кожною операцією, відображеній у виписці з рахунку клієнта; 5) особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у складанні виписки з рахунку клієнта/ печатку банку.
Виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Виписка по рахунку клієнта є тим документом, який підтверджує факт видачі коштів клієнта так як є тим документом, який відповідає законодавству про бухгалтерський облік та фінансову звітність.
Також, зазначає, що до суду подавалася копія меморіального ордеру а не його оригінал, яка не потребувала додаткового завірення. Згідно із п. 27 Положення про порядок функціонування окремих підсистем Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи до створених в Електронному суді документів користувачі можуть додавати інші файли (зображення, відеофайли тощо). Відповідні додані файли (додатки) підписуються кваліфікованим електронним підписом користувачів разом зі створеними в Електронному суді документами, до яких вони додаються.
Таким чином, всі додатки до створених Електронному суді документів не потребують додаткового засвідчення, оскільки підписуються кваліфікованим електронним підписом користувачів. Договір підписано боржником за допомогою електронного підпису. Свою згоду на використання електронного підпису відповідач надав у Анкеті-Заяві про приєднання до Умов та Правил надання Банківських послуг в А-Банку.
Відповідно до частин 1, 2, 4, 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. 
Частиною 3 статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Суд апеляційної інстанції розглядає апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Акцент-Банк», в інтересах якого діє Омельченко Євген Володимирович на заочне рішення Основ`янського районного суду м. Харкова від 05 лютого 2026 року в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами на підставі частини 1 статті 369 ЦПК України.
Суд апеляційної інстанції, за результатами розгляду апеляційної скарги, має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення (пункт 1 частини 1 статті 374 ЦПК України).
Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами наявність та розмір заборгованості за кредитним договором, який підлягає стягненню, тому, позовні вимоги не підлягають задоволенню у повному обсязі.
Матеріалами справи встановлено, що 04 листопада 2018 року ОСОБА_1 власноручно підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «А-Банк», чим підтвердив, що ознайомлений з договором про надання банківських послуг до його укладення і згоден з його умовами, примірник договору про надання банківських послуг згоден отримати шляхом самостійної роздруківки з офіційного сайту www.a-bank.com.ua. Зобов`язався виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також регулярно самостійно знайомитись із змінами на сайті А-Банку www.a-bank.com.ua.
Надалі між Акціонерним товариством «Акцент-Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір з послугою «Швидка готівка» № ABH0CT15510933444 від 09 червня 2020 року.
У заяві про надання послуги «Швидка готівка» № ABH0CT15510933444 від 09 червня 2020 року ОСОБА_1 просив надати йому кредит на таких умовах: вид кредиту – послуга «Швидка готівка»; тип кредиту – кредит; мета отримання кредиту – придбання товару/здійснення платежу/оплата послуг; сума кредиту – 50 000,00 гривень; строк кредиту – 36 місяців; процента ставка (фіксована) – 75,00 % на рік; номер платіжної картки, що є доступом до поточного рахунку, на який зараховується сума кредиту 4323387010079716.
Вказана заява підписана ОСОБА_1 шляхом накладення електронного підпису за ідентифікатором +380990148380.
Того ж дня ОСОБА_1 електронним підписом за ідентифікатором НОМЕР_1 підписав Паспорт споживчого кредиту «Швидка готівка», у якому у якості основних умов кредитування з урахуванням побажань споживача зазначено таку інформацію: тип кредиту – кредит, сума/ліміт кредиту – 50 000,00 гривень, строк кредитування – 36 місяців, мета отримання кредиту – на споживчі цілі, спосіб надання кредиту – безготівковим шляхом.
У якості інформації щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача зазначено таке: процентна ставка, відсотків річних – 75; тип процентної ставки – фіксована; порядок зміни процентної ставки – не передбачено; загальні витрати за кредитом – 75 327,85 гривень; орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом – 125 327,85 гривень; реальна річна процентна ставка, відсотків річних – 107,86.
Зі змісту вказаного вище документа встановлено, що зазначена у ньому інформація зберігає чинність та є актуальною до 23:59 09-06-2023.
На підтвердження факту перерахування Акціонерним товариством «Акцент-Банк» на рахунок ОСОБА_1 кредитних коштів у розмірі 50 000,00 гривень, відповідно до умов кредитного договору № ABH0CT15510933444 від 09 червня 2020 року, позивач додав копію меморіального ордеру № TR.14406023.15226.70267 від 09 червня 2020 року та виписку по кредиту № ABH0CT15510933444 від 09 червня 2020 року за період з 09 червня 2020 року по 12 березня 2025 року.
З наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором № ABH0CT15510933444 від 09 червня 2020 року, укладеного між АТ «Акцент-Банк» та клієнтом ОСОБА_1 убачається, що заборгованість відповідача перед Акціонерним товариством «Акцент-Банк» станом на 13 березня 2025 року становить 63 999,80 гривень та складається з: загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) у сумі 33 909,72 гривень та загального залишку заборгованості за процентами у сумі 30 090,08 гривень. 
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦКУ країни встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «Акцент-Банк»).
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Таким чином, в разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
Як встановлено вище, заява-анкета, підписана 04 листопада 2018 року не містить домовленості сторін про сплату процентів за користування кредитними коштами.
Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути з відповідача відсотки за користування кредитними коштами. 
Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 09 червня 2020 року, посилався на Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг у АТ «Акцент-Банк».
Витягом з Тарифів та Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг у АТ «Акцент-Банк», що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, та інші умови.
При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг АТ «Акцент-Банк», а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, пені та штрафу, та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.
Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.
В даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача неодноразово змінювалися самим АТ «Акцент-Банк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.
За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.
При цьому, згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.
Надані позивачем Правила надання банківських послуг АТ «Акцент-Банк», з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.
Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в АТ «Акцент-Банк», які містяться в матеріалах даної справи не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 09 червня 2020 року шляхом підписання заяви-анкети. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами.
З урахуванням викладеного, висновки суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову Акціонерного товариства «Акцент-Банк» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за процентами у розмірі 30 090,08 гривень є обґрунтованими та такими, що узгоджуються із вимогами чинного законодавства.
Згідно із розрахунком заборгованості за кредитним договором № ABH0CT15510933444 від 09 червня 2020 року, укладеного між АТ «Акцент-Банк» та клієнтом ОСОБА_1 , останній станом на 13 березня 2025 року має заборгованість перед позивачем у загальній сумі 63 999,80 гривень, яка складається з: загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) у сумі 33 909,72 гривень та загального залишку заборгованості за процентами у сумі 30 090,08 гривень..
На підтвердження фактичного перерахування відповідачу кредитних коштів у сумі 50 000,00 гривень відповідно до укладеного між ним та Акціонерним товариством «Акцент-Банк» кредитного договору № ABH0CT15510933444 від 09 червня 2020 року позивач надав меморіальний ордер № TR.14406023.15226.70267 від 09 червня 2020 року та виписку по кредиту від 13 березня 2025 року. 
У постановах Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18, від 28 жовтня 2020 року у справі № 760/7792/14-ц, від 17 грудня 2020 року у справі № 278/2177/15-ц, від 22 квітня 2024 року у справі № 559/1622/19 зазначено, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».
Згідно із зазначеними положенням Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Разом із тим, відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Аналогічна за змістом норма закріплена у пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що виписки за картковими рахунками (за кредитним договором) можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором.
Сам по собі меморіальний ордер № TR.14406023.15226.70267 від 09 червня 2020 року, згідно із яким 09 червня 2020 року Акціонерне товариство «Акцент-Банк» ініціювало переказ грошових коштів у сумі 50 000,00 гривень на рахунок НОМЕР_2 , не може уважатись належним та достатнім доказом на підтвердження фактичного отримання відповідачем кредитних коштів у зазначеній сумі.
Відповідно до частини першої статті 49 Закону України «Про платіжні послуги» платіжна операція вважається завершеною в момент зарахування суми платіжної операції на рахунок отримувача або видачі суми платіжної операції отримувачу в готівковій формі.
Отже, моментом належного виконання платіжної операції є момент саме зарахування коштів на рахунок отримувача, меморіальний ордер не засвідчує факту такого зарахування.
Надана позивачем виписка по кредиту від 13 березня 2025 року не містить відомостей про зарахування кредитних коштів на рахунок ОСОБА_1 , фактичне користування ним кредитними коштами, натомість відображає періоди здійснення банком нарахувань, перенесення заборгованості до категорії простроченої та інформацію щодо розміру заборгованості на завершення кожного з таких періодів.
Вирішуючи спір, який виник між сторонами справи, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив обставини справи та наявні у справі докази, надав їм належну оцінку, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.
Докази та обставини, на які посилається Акціонерне товариство «Акцент-Банк» в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції і при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року).
Оскільки судове рішення перевіряється в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія визнає, що судове рішення судом ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.
Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, підстав для перерозподілу судових витрат за перегляд справи у апеляційному порядку не вбачається.
Керуючись ст.ст.367, 368, п.1 ч.1 ст.374, ст.375, ст.ст.381-384, 389 ЦПК України

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Акцент-Банк» залишити без задоволення.
Заочне рішення Основ`янського районного суду м. Харкова від 05 лютого 2026 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 30 червня 2026 року 

Головуючий Ю.М. Мальований

Судді О.Ю. Тичкова

В.Б. Яцина