26.05.26
Справа № 739/2214/25
Провадження № 2/744/48/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2026 року в місті Семенівка Чернігівської області Семенівський районний суд Чернігівської області у складі:
головуючого – судді Гнипа О. І.,
при секретарі Кекух А. А.,
розглянувши цивільну справу № 739/2214/25 за позовом
позивача: ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ „ПРОФІТ КАПІТАЛ“»
до
відповідача:  ОСОБА_1 
про
вимоги позивача: стягнення заборгованості,
у відкритому судовому засіданні, проведеному за участі представника позивача Ушакевич М. П., а також за неприсутності відповідача ОСОБА_1 , -

В С Т А Н О В И В :

За позовом позивач просить стягнути на його користь з відповідача заборгованість у розмірі 161831 гривню 69 копійок за кредитним договором № Z06.230.72891 від 26 грудня 2016 року, обґрунтовуючи у позові свою позицію тим, що 26 грудня 2016 року між Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» та відповідачем укладено зазначений кредитний договір, за умовами якого Банк надав Позичальнику кредит на поточні потреби в сумі 55800 гривень 00 копійок строком на 60 місяців зі сплатою процентів у розмірі 21,99 % річних та плати за кредитне обслуговування згідно з Графіком щомісячних платежів. Банк свої зобов’язання за договором виконав у повному обсязі, а відповідач належним чином зобов’язань щодо повернення кредиту не виконав, здійснивши лише часткове погашення, унаслідок чого станом на 03 грудня 2020 року утворилася заборгованість у розмірі 161831 гривень 69 копійок, яка складається з: 55477 гривень 92 копійки заборгованості за тілом кредиту; 106353 гривень 77 копійок заборгованості за нарахованими та несплаченими процентами. Право вимоги згаданої суми щодо відповідача позивач обґрунтовує тим, що 03 грудня 2020 року між Акціонерним товариством «Ідея Банк» та товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія „Профіт Капітал“» укладено договір факторингу № 12/90, за умовами якого первісний кредитор відступив позивачу право грошової вимоги до боржників, визначених у реєстрі боржників, у тому числі право вимоги за вказаним кредитним договором, укладеним з відповідачем. Зобов’язання за договором факторингу позивач виконав у повному обсязі, у зв’язку з чим до нього з 03 грудня 2020 року перейшло право вимоги до відповідача за кредитним договором. Окрім стягнення заборгованості, позивач заявляє про стягнення з відповідача сплачений при подачі позову судовий збір у розмірі 3028 гривень 00 копійок та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7000 гривень 00 копійок (а. с. 1 – 3).
Ухвалою суду за вказаним позовом відкрите провадження у справі, постановлено розглядати її в порядку спрощеного позовного провадження, відповідачу роз’яснено право подати відзив (а. с. 53 – 54).
Не погодившись з позовними вимогами, відповідач ОСОБА_1 подав до суду відзив на позовну заяву. Доводи відзиву зводяться до того, що: заборгованості за основним боргом, як вважає відповідач, немає, оскільки за наданою позивачем випискою за рахунком за період з 01 січня 2000 року по 03 грудня 2020 року рух коштів відбувався лише з 17 січня 2017 року по 01 травня 2017 року, дебет рахунку (12614 грн 00 коп.) дорівнює кредиту рахунку (12614 грн 00 коп.), а вхідний та вихідний залишки становлять 0; довідка-розрахунок заборгованості не є первинним документом, складена в односторонньому порядку та не містить відомостей щодо періоду виникнення заборгованості, періоду нарахування процентів, відсоткової ставки, залишкової суми кредиту і сум, сплачених відповідачем; до позову не долучено первинних документів, які б підтверджували виконання первісним кредитором обов’язку з видачі кредитних коштів; перебіг позовної давності, на думку відповідача, слід обчислювати з 01 травня 2017 року (дата останнього платежу), а тому трирічний строк позовної давності сплив 01 травня 2020 року; матеріали справи не містять доказів направлення відповідачу повідомлення про відступлення права вимоги, у зв’язку з чим позивачем не доведено набуття права вимоги за договором факторингу (а. с. 59-62).
Представник позивача, адвокат Ушакевич Марина Петрівна, подала до суду через підсистему «Електронний суд» відповідь на відзив у якій представник позивача проти доводів відзиву заперечила та наполягала на задоволенні позову, зазначивши, що: видача кредитних коштів і часткове погашення заборгованості підтверджуються розпорядженням про видачу кредиту та виписками за рахунками № НОМЕР_1 і № НОМЕР_2 ; усі платежі відповідача враховані в розрахунку заборгованості, а внесених коштів недостатньо для повного погашення зобов`язання; розрахунок заборгованості складено первісним кредитором станом на дату відступлення права вимоги, оскільки позивач кредитних коштів не видавав і нарахувань не здійснював, а набув уже сформоване право вимоги; перебіг позовної давності не пропущено з огляду на її продовження на час дії карантину та воєнного стану; неповідомлення боржника про відступлення права вимоги не звільняє його від виконання зобов`язання (а. с. 64-73).
Відповідачем у справі подане до суду письмове пояснення (а. с. 106-107), в якому відповідач зазначив наступне. Як було ним зазначено у відзиві на позовну заяву, приєднана до позову довідка-розрахунок заборгованості видана первісним позивачем, не є первинним документом та не підтверджує, на його переконання, ні факт користування ним кредитними коштами, ні факт наявності заборгованості, оскільки створюється в односторонньому порядку та залежить від волевиявлення первісного кредитора, з неї неможливо встановити, коли виникла заборгованість і механізм нарахування відсотків за користування кредитом. Позивачем не надано переконливого розрахунку. До позовної заяви, як вважає відповідач, не долучено належних та допустимих доказів па підтвердження того, що первісний кредитор - Акціонерне товариство «Ідея Банк» свої зобов`язання за кредитним договором № Z06.230.72891 від 26.12.2016 виконав, надавши відповідачеві кредит у розмірі та у спосіб, визначений договором, а саме: первинних бухгалтерський документів. Відтак відповідач вважає, що матеріали справи не містять належних доказів, підтверджуючих виконання первісним кредитором Акціонерним товариством «Ідея Банк» умов кредитного договору №Z06.230.72891 від 26.12.2016, щодо здійснення безготівкового переказу, заявленої позивачем (а. с. 106 – 107).
Представником позивача подане до суду заперечення на письмові пояснення відповідача, в яких представник позивача підтримала позовні вимоги та додатково обґрунтувала заявлений до стягнення розмір витрат на професійну правничу допомогу (а. с. 109 - 111).
Представник позивача, адвокат Ушакевич Марина Петрівна, в судове засідання не прибула, була належним чином повідомлена про дату та час судового засідання, подала через підсистему «Електронний суд» заяву про розгляд справи без участі представника позивача, за змістом якої просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі (а. с. 116 - 117).
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не прибув, був належним чином повідомлений про дату та час судового засідання, подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, за змістом якої заперечив проти задоволення позовних вимог, просив у позові відмовити (а. с. 104).
Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази в їх сукупності, дійшов таких висновків.
Між сторонами виникли зобов’язальні правовідносини, що ґрунтуються на кредитному договорі. За змістом статей 525, 526, 629 Цивільного кодексу України зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, договір є обов’язковим для виконання сторонами, а одностороння відмова від зобов’язання не допускається. Відповідно до статей 1046, 1048, 1049, 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов’язується надати грошові кошти позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов’язується повернути кредит та сплатити проценти. За положеннями статей 610 – 612 Цивільного кодексу України порушенням зобов’язання вважається його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов’язання, а боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов’язання у встановлений строк.
З матеріалів справи (копії кредитного договору № Z06.230.72891 від 26 грудня 2016 року, заяви позичальника, ордера-розпорядження про видачу кредиту, виписок за рахунками № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 (а. с. 5 – 14) вбачається, що 26 грудня 2016 року між Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір, за умовами якого Банк надав Позичальнику кредит у сумі 55800 грн 00 копійок строком на 60 місяців зі сплатою процентів у розмірі 21,99 % річних та плати за кредитне обслуговування згідно з Графіком щомісячних платежів. Кредитні кошти первісним кредитором видано, що підтверджується вказаними ордером-розпорядженням про видачу кредиту та виписками за рахунками, які за змістом істотно не суперечать вимогам статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (укладення кредитного договору та його умови відповідач у відзиві по суті не заперечував).
Подібних висновків Верховний Суд дійшов у постанові від 24 березня 2020 року у справі № 754/17668/15-ц, зазначивши, що з моменту зарахування кредитних коштів у визначеному кредитним договором розмірі на рахунок клієнта банк вважається таким, що виконав свої зобов’язання за кредитним договором, та у постанові від 25 травня 2021 року у справі №554/4300/16-ц, відповідно до якої виписка за рахунком позичальника підтверджує обставини видачі кредиту, його розмір та заборгованість за кредитом.
Відповідач у період із січня по травень 2017 року здійснював часткове погашення заборгованості за кредитним договором, останній платіж внесено 01 травня 2017 року, після чого внесення платежів ним припинено. За змістом статей 598, 599 Цивільного кодексу України зобов’язання припиняється виконанням, проведеним належним чином; часткове погашення боргу не припиняє зобов’язання в цілому. Довід відповідача про те, що рівність відображених у виписці сум за дебетом і кредитом (по 12614 грн. 00 коп.) нібито свідчить про відсутність заборгованості, є помилковим, оскільки ця рівність є наслідком методології бухгалтерського обліку та відображає лише суми внесених відповідачем платежів і їх розподіл на погашення складових заборгованості, а не повне виконання зобов’язання: за договором відповідач отримав 55800 грн 00 коп., тоді як сума внесених ним платежів є явно недостатньою для повного погашення кредиту разом із процентами. Здійснення відповідачем платежів на виконання умов договору, окрім іншого, підтверджує як факт укладення договору, так і факт користування кредитними коштами.
Розмір заборгованості станом на 03 грудня 2020 року підтверджується довідкою-розрахунком заборгованості, складеною Акціонерним товариством «Ідея Банк» (а. с. 15), та виписками за рахунками і становить суму 161831 грн 69 копійок, з якої: 55477 грн 92 коп. – заборгованість за тілом кредиту; 106353 грн 77 коп. – заборгованості за нарахованими та несплаченими процентами. Аргументи відповідача, як він вважає, про неналежність такого розрахунку через відсутність у довідці-розрахунку періоду виникнення заборгованості, періоду нарахування процентів, відсоткової ставки та залишкової суми кредиту суд оцінює критично та відхиляє: розмір процентної ставки (21,99 % річних) і черговість зарахування платежів визначені умовами кредитного договору, рух коштів за кредитом простежується за виписками за рахунками, а дата складання довідки-розрахунку збігається з датою відступлення права вимоги, станом на яку й визначено заборгованість. Заперечуючи проти розрахунку, відповідач власного належного контррозрахунку та доказів сплати боргу в більшому розмірі, ніж відображено у виписках, не надав. Натомість відповідно до частини шостої статті 81 Цивільного процесуального кодексу України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях; відтак сама лише незгода з розрахунком без підтвердження його помилковості не є підставою для відхилення доведеної доказами суми заборгованості.
Заміна кредитора у зобов’язанні здійснена в порядку, передбаченому статтями 512, 514 Цивільного кодексу України: 03 грудня 2020 року між Акціонерним товариством «Ідея Банк» та товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія „Профіт Капітал“» укладено договір факторингу № 12/90 (а. с. 19 – 21), за умовами якого первісний кредитор відступив позивачу право грошової вимоги до боржників, визначених у реєстрі боржників, у тому числі право вимоги за кредитним договором № Z06.230.72891 від 26 грудня 2016 року, укладеним з ОСОБА_1 . Ці обставини також підтверджуються витягом з реєстру боржників (а.с. 22 – 24) та платіжними дорученнями про оплату за договором факторингу (а.с. 25 – 26). Відповідно до статей 1077, 1078 Цивільного кодексу України предметом договору факторингу може бути як наявне право грошової вимоги, так і майбутня вимога, а до нового кредитора переходять права первісного кредитора в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.
Твердження відповідача про недоведеність переходу права вимоги через відсутність доказів направлення йому повідомлення про відступлення суд відкидає, оскільки за змістом статті 516 Цивільного кодексу України заміна кредитора у зобов’язанні здійснюється без згоди боржника, а неповідомлення боржника лише покладає на нового кредитора ризик виконання боржником зобов’язання первісному кредиторові. До аналогічних висновків Верховний Суд дійшов, зокрема, у постанові від 26 вересня 2018 року у справі № 1507/2772/12. Доказів того, що відповідач виконав зобов’язання первісному кредиторові, матеріали справи не містять.
Заявлений відповідачем у відзиві сплив позовної давності не може бути підставою для відмови в позові. Згідно статей 256, 257, 261 Цивільного кодексу України загальна позовна давність становить три роки, а її перебіг починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За умовами кредитного договору повернення кредиту здійснюється періодичними щомісячними платежами, у зв’язку з чим в разі порушення зобов’язання, виконання якого визначено періодичними платежами, перебіг позовної давності обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу від дня настання строку його сплати, а не від дати останнього добровільно внесеного боржником платежу, як не зовсім правильно вважає відповідач. Окрім того, постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 з 12 березня 2020 року на території України був запроваджений карантин, дія якого продовжувалася аж до 30 червня 2023 року. Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктом 12, відповідно до якого під час дії карантину строки, визначені, зокрема, статтями 257, 258 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину (зміни набрали чинності 02 квітня 2020 року); Законом України від 15 березня 2022 року № 2120-IX «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктом 19, згідно з яким у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені, зокрема, статтями 257–259 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії; воєнний стан в Україні введено Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 та діє станом на час розгляду справи. За таких обставин навіть за обрахунку, запропонованого відповідачем (сплив 01 травня 2020 року), позовна давність не є пропущеною, оскільки була продовжена на час дії карантину, а в подальшому – на час дії воєнного стану.
Таким чином, оцінивши доводи сторін і надані ними докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позивач довів належними, допустимими та достатніми доказами підстави позову, тоді як відповідач доводів позивача належними доказами не спростував, а заявлений ним сплив позовної давності спростовується наведеними вище положеннями законодавства, у зв’язку з чим позов підлягає задоволенню повністю на підставі статей 11, 16, 256, 257, 261, 267, 509, 512, 514, 516, 525, 526, 598, 599, 610–612, 626, 629, 1046, 1048, 1049, 1054, 1077, 1078 Цивільного кодексу України.
Оскільки позов підлягає повному задоволенню, відповідно до вимог ст. ст. 137, 141 Цивільного процесуального кодексу України, суд убачає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача сплачений ним при подачі позову судовий збір в розмірі 3028 гривень 00 копійок (платіжна інструкція на а. с. 4) та всі заявлені за позовом пов`язані з розглядом справи судові витрати позивача, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу, надану адвокатом Ушакевич М. П. в сумі 7000 гривень 00 копійок (копії Договору про надання правничої допомоги № 02-24 від 01.07.2024 (а. с. 27-30); копії додаткової угоди до договору про надання правничої допомоги №02-24 від 01.07.2024 №1/1(а. с 31); копії акту № 1 прийому-передачі правничої допомоги від 14.05.2025 (а. с. 33); копії свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю Серії КВ № 6416 (а. с. 40)), позаяк суд констатує, що такі витрати підтверджені належним чином.
Керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 81, 141, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-
В И Р І Ш И В :

Позов ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ „ПРОФІТ КАПІТАЛ“» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості – задовольнити повністю з усіх заявлених вимог.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ „ПРОФІТ КАПІТАЛ“» заборгованості у розмірі 161831 (сто шістдесят одна тисяча вісімсот тридцять одна) гривня 69 копійок станом на 03 грудня 2020 року за кредитним договором №Z06.230.72891 від 26 грудня 2016 року.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ „ПРОФІТ КАПІТАЛ“» оплачений при подачі позову судовий збір в розмірі 3028 (три тисячі двадцять вісім) гривень 00 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ „ПРОФІТ КАПІТАЛ“» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7000 (сім тисяч) гривень 00 копійок.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду. 
Учасники справи:
Позивач: ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ „ПРОФІТ КАПІТАЛ“», місцезнаходження згідно даних позову: вулиця Набережно-Лугова, будинок 8, місто Київ, 04071, адреса для листування: проспект Л. Каденюка, будинок 23, а/с 57, місто Київ, 02094, код ЄДРПОУ 39992082.
Відповідач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання за даними відповіді на запит судді з Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .
Дата складання повного рішення, враховуючи умови праці суду на території зони активних бойових дій, на якій функціонують державні електронні інформаційні ресурси, – 26.05.2026.

Суддя: О. І. Гнип