Провадження №2/748/1185/26	
 	Єдиний унікальний № 748/1100/26	

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
(заочне)
19 травня 2026 року	м. Чернігів	

Чернігівський районний суд Чернігівської області у складі:
головуючого судді Хоменко Л.В., 
секретаря Базарної М.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чернігові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
В С Т А Н О В И В :
АТ «Ідея Банк» звернулось до суду із позовом, в якому просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 79 283 грн. 31 коп. та судовий збір у розмірі 3 328 грн. 00 коп. 
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 12 липня 2021 року ОСОБА_1 уклала з Банком кредитний договір №ЛБ01.00616.008328670, за умовами якого їй надано кредит у розмірі 49 999 грн. 00 коп., з поверненням, сплатою кредиту та інших платежів, у тому числі процентів у терміни, передбачені встановленим Кредитним договором графіком щомісячних платежів. Позивач свій обов`язок виконав повністю, надав позичальнику кредит згідно до умов кредитного договору. Однак відповідач свої зобов`язання щодо повернення кредитних коштів належним чином не виконувала, тому станом на 09 лютого 2026 року заборгованість відповідача за кредитним договором становить 79 283 грн. 31 коп., яка складається з: простроченого боргу – 43 940 грн. 53 коп., прострочених процентів – 10 грн. 24 коп., простроченої плати за обслуговування кредиту: 35 332 грн. 32 коп.
Ухвалою судді Чернігівського районного суду Чернігівської області від 14 квітня 2026 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін та призначено судове засідання.
У судове засідання представник позивача не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, зазначив, що заявлені вимоги підтримує в повному обсязі. Не заперечував проти заочного розгляду справи. 
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила, про час та місце розгляду справи повідомлялась своєчасно та належним чином, відзив на позовну заяву не подала.
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Суд вважає можливим провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів, оскільки позивач проти винесення заочного рішення не заперечував.
У зв`язку з розглядом справи за відсутності всіх учасників справи в порядку спрощеного провадження, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов наступного висновку. 
12 липня 2021 року ОСОБА_1 уклала з АТ «Ідея Банк» договір кредиту №ЛБ01.00616.008328670, який підписала власноруч. (а.с. 15-16).
Відповідно до умов договору кредиту, Банк відкриває Клієнту банківський рахунок та надає Клієнту кредит, а Клієнт отримує його на наступних умовах: сума кредиту 49 999 грн. 00 коп.; процентна ставка 0,01 % річних; строк кредиту 36 місяців. Строк дії договору до 16 липня 2024 року.
Під час користування кредитом Банк надає Клієнту послуги з щомісячного обслуговування кредитної заборгованості, що визначені договором та Договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, за надання яких встановлена плата, відповідно до графіку щомісячних платежів за кредитом (Додатку №1) як «Обслуговування кредитної заборгованості». Комісійна винагорода за переказ коштів та прийняття готівки з подальшим зарахуванням на рахунки в Банку, інші комісії за відкриття і ведення рахунку, сплачуються згідно з діючими тарифами банку.
Згідно з п. 9.8.2 Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, який є невід`ємною складовою договору кредиту, плата за обслуговування кредитної заборгованості включає в себе: надання інформації за рахунками позичальника з використанням телефонних каналів зв`язку, а саме зі стаціонарних телефонів в Україні, в Контакт центрі Банку, шляхом направлення sms-повідомлень щодо суми платежу за договором кредиту, щодо зарахування платежу в погашення заборгованості за кредитом тощо; надання інформації по рахунку позичальника із використанням засобів електронного зв`язку шляхом направлення інформації про стан рахунку на адресу електронної пошти Позичальника; опрацювання запитів позичальника, що направлені Банку Позичальником із використанням різних каналів зв`язку тощо.
Банк надає кредит позичальнику шляхом переказу коштів в розмірі 48 803 грн. 32 коп. на рахунок НОМЕР_1 позичальника, який відкритий в АТ «Ідея Банк», МФО 336310 (п.1.9 Договору).
12 липня 2021 року було здійснено переказ коштів в сумі 49 999 грн. 00 коп. на ім`я ОСОБА_1 , що підтверджується меморіальним ордером № 4091017 від 12 липня 2021 року. (а.с. 21).
Факт користування кредитними коштами, а також здійснення часткового погашення заборгованості відповідачем підтверджується наданою випискою по рахунку НОМЕР_1 (а.с. 22-23).
Таким чином, зробивши часткову оплату з метою виконання умов договору, відповідач вчинив конклюдентні дії щодо визнання договору і, відповідно, щодо правомірності вимог позивача за договором про надання кредиту. 
Аналогічної позиції притримується Верховний Суд в пункті 76 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18) зазначено, що: не можна вважати неукладеним договір після його повного чи часткового виконання сторонами. Також в Постанові Верховного Суду від 23 грудня 2020 року по справі № 127/23910/14-ц зазначено, що: часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та або суми санкцій є тією дією, яка свідчить про визнання ним боргу.
Згідно з довідкою-розрахунком заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором №ЛБ01.00616.008328670 від 12 липня 2021 року станом на 09 лютого 2026 року, позичальнику ОСОБА_1 нараховано заборгованість у загальній сумі 79 283 грн. 31 коп., яка складається з: простроченого боргу – 43 940 грн. 53 коп., прострочених процентів – 10 грн. 24 коп., простроченої плати за обслуговування кредиту: 35 332 грн. 32 коп. (а.с. 24).
06 січня 2026 року за вих. №12.4.2/ЛБ01.00616.008328670 АТ «Ідея Банк» направило на адресу відповідача вимогу про усунення порушення кредитних зобов`язань. (а.с. 25,26).
Згідно ст. 205 ЦК України встановлено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.
Відповідно до частин 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (статті 626, 628 ЦК України).
За змістом статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України).
Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).
Частиною другою ст. 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно з ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
З урахуванням наведеного, позивачем доведено факт укладення кредитного договору, факт отримання відповідачем коштів за вказаним договором та їх неповернення у відповідності до умов договору у строки, визначені сторонами.
Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Проценти нараховані позивачем з дотриманням умов договору, в межах строку кредитування і з урахуванням сплачених відповідачем сум. Будь-яких доказів, які б спростували наявність заборгованості за основною сумою боргу та процентами за кредитним договором відповідач не надав.
Отже, позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за основною сумою боргу в розмірі 43 940 грн. 53 коп. та процентами за кредитом в розмірі 10 грн. 24 коп. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Щодо стягнення заборгованості за платою за обслуговування кредиту в сумі 35 332 грн: 54 коп.
Договором кредиту № ЛБ01.00616.008328670 від 12 липня 2021 року передбачено сплату позичальником плати (комісії) за обслуговування кредиту.
Згідно з п. 9.8.2 Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, який є невід`ємною складовою договору кредиту, плата за обслуговування кредитної заборгованості включає в себе: надання інформації за рахунками Позичальника з використанням телефонних каналів зв`язку, а саме зі стаціонарних телефонів в Україні, в Контакт центрі Банку, шляхом направлення sms-повідомлень щодо суми платежу за договором кредиту, щодо зарахування платежу в погашення заборгованості за кредитом тощо; надання інформації по рахунку Позичальника із використанням засобів електронного зв`язку шляхом направлення інформації про стан рахунку на адресу електронної пошти Позичальника; опрацювання запитів Позичальника, що направлені Банку Позичальником із використанням різних каналів зв`язку тощо.
Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не більше одного разу на місяць, а також у разі зміни істотних умов договору про споживчий кредит, включаючи випадки, коли така зміна відбувається внаслідок настання умов, визначених таким договором, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє споживачу інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства та договором про споживчий кредит.
Комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 згаданого Закону. Встановлення комісії за надання консультаційних та інформаційних послуг щодо споживчого кредиту є нікчемною умовою кредитного договору, оскільки не зрозуміло, які саме послуги надавались, як часто проводились консультаційні та інформаційні послуги з клієнтом, чи проводились вони за вимогою клієнта частіше одного разу на місяць (висновок Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 та у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2023 року у справі №204/224/21.
Оскільки, позивач не надав доказів надання таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваного кредитного договору, то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника сплачувати комісію за управління кредитної заборгованості є нікчемними, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Аналогічних висновків у справі з подібними правовідносинами дійшов Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 06 листопада 2023 року у справі № 204/224/21 (провадження № 61-4202сво22). 
Колегія суддів ВП ВС у постановах від 13 липня 2022 року у справі № 363/1834/17, 01 червня 2021 року у справі № 910/12876/19 зауважила, що сторони не можуть у договорі визначати взаємні права й обов`язки у спосіб, який суперечить існуючому публічному порядку, порушує положення Конституції України, не відповідає передбаченим статтею 3 ЦК України загальним засадам цивільного законодавства, що обмежують свободу договору, зокрема справедливості, добросовісності, розумності (пункт 6 частини першої вказаної статті). Домовленість сторін договору про врегулювання відносин усупереч існуючим у законодавстві обмеженням не спричиняє встановлення відповідного права та/або обов`язку, як і його зміни та припинення. Тому підписання договору не означає безспірності його умов, якщо вони суперечать законодавчим обмеженням.
Таким чином, вимоги про стягнення плати за обслуговування кредиту є недоведеними і задоволенню не підлягають.
Отже, вирішуючи спір, суд, оцінивши надані сторонами докази та встановивши, що відповідач своєчасно не виконала, взяті на себе грошові зобов`язання, не сплатила заборгованість за кредитним договором № ЛБ01.00616.008328670 від 12 липня 2021 року, у зв`язку із чим утворилась заборгованість, дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь АТ «Ідея Банк», яка становить 43 950 грн. 77 коп., з яких: 43 940 грн. 53 коп. - основний борг; 10 грн. 24 коп. - проценти за користування кредитом, в іншій частині позовних вимог слід відмовити.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до задоволених позовних вимог у сумі 1 845 грн. 04 коп. (3328 грн. 00 коп. х 55,44%).
На підставі викладеного, керуючись статтями 526, 549, 550, 611, 613, 615, 627, 629, 631, 638, 639, 1048, 1054 ЦК України, статтями 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 280-284, 354 ЦПК України, суд,
У Х В А Л И В:
Позов Акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» (місцезнаходження: м. Львів, вул. Валова, 11, код ЄДРПОУ: 19390819), заборгованість за кредитним договором № ЛБ01.00616.008328670 від 12 липня 2021 року, в сумі 43 950 (сорок три тисячі дев`ятсот п`ятдесят) грн. 77 (сімдесят сім) коп. 
В іншій частині у задоволенні позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» (місцезнаходження: м. Львів, вул. Валова, 11, код ЄДРПОУ: 19390819), сплачений судовий збір в сумі 1 845 грн. 04 коп.
Відомості про учасників справи відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:
Позивач: Акціонерне товариство «Ідея Банк», місцезнаходження: м. Львів, вул. Валова, 11, код ЄДРПОУ: 19390819.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуто Чернігівським районним судом за письмовою заявою відповідача. Письмову заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем до Чернігівського районного суду Чернігівської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому не було вручено рішення у день його складання, має право на поновлення пропущенного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Суддя         Хоменко Л.В.