Справа № 954/601/25
Номер провадження 2/954/355/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2026 року	с-ще Нововоронцовка	

Нововоронцовський районний суд Херсонської області в складі: головуючого судді Гончаренка О.В., за участю секретаря судового засідання Посохіної О.Ю., розглянувши у підготовчому судовому засіданні в смт. Нововоронцовка Херсонської області цивільну справу за позовом представника позивача ОСОБА_1 , в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Новокаховської міської військової адміністрації про визнання право власності на квартиру, -

в с т а н о в и в :

Представник позивача звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Новокаховської міської військової адміністрації Каховського району Херсонської області про визнання права власності на квартиру. Позовні вимоги мотивує тим, що 06 жовтня 2000 року між ОСОБА_3 , ОСОБА_4 діючих від свого імені та від імені своїх неповнолітніх дітей ОСОБА_5 і ОСОБА_6 , як продавцями та ОСОБА_2 , як покупцем був укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна, а саме трикімнатної квартири, загальною площею 62,2 кв.м., житловою площею 35,1 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Зазначена квартира належала продавцям на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 03.04.2000 року, виданого згідно розпорядження виконавчого комітету Новокаховської міської Ради народних депутатів Херсонської області за №453-к/9339, зареєстрованого Каховським БТІ за реєстровим № 12929/49. Вказаний договір купівлі продажу нерухомого майна з дотриманням усіх норм чинного законодавства, які діяли на момент здійснення даної угоди та відповідали нормам Закону України «Про товарну біржу», був укладений на Універсальній товарній біржі «Новокаховська» та зареєстрований там же за № 161 від 06 жовтня 2000 року. Згідно п. 2 Договору зазначену квартиру продано за 2000,00 (дві тисячі гривень, 00 коп.) грн. Грошові кошти у розмірі 2000,00 гривень Продавець отримав від Покупця до моменту підписання договору купівлі-продажу, та в свою чергу звільнили квартиру та змінили місце реєстрації проживання в строк, передбачений пунктом 4 Договору. З 2000 року та по сьогоднішній день позивачка зареєстрована та проживала в зазначеній квартирі, до моменту повномасштабного вторгнення. Просить визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) право власності на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 62,2 кв. м, житловою площею 35,1 кв.м.
У судове засідання позивач та відповідачі не з`явилися. Представник відповідача Новокаховської міської військової адміністрації подав заяву про визнання позову.
Дослідивши та проаналізувавши всі обставини справи, суд приймає до уваги наступне.
Відповідно до договору купівлі-продажу нерухомого майна від 06.10.2000 року квартира розташована за адресою: АДРЕСА_1 , належить ОСОБА_2 . 
Вищезазначений договір купівлі продажу нерухомого майна був укладений 06.10.2000 року на Універсальній товарній біржі «Новокаховська». На вказаному договорі купівлі продажу нерухомого майна міститься реєстраційний напис, згідно якого право приватної власності за ОСОБА_2 на вищезазначену квартиру було зареєстровано Каховським бюро технічної інвентаризації 12.10.2000 та записано в реєстрову книгу за № 12929/49. 
Згідно технічного паспорту вказана квартира за адресою: АДРЕСА_1 , має загальну площу - 62.2 кв. м., у тому числі житлову площу 35.1 кв. м.
26.09.2024 р. державним реєстратором прав на нерухоме майно Юридичного департаменту Одеської міської ради Єременко І.М. рішенням № 75237968 відмовлено в проведенні реєстраційних дій щодо нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 . У зв`язку з тим, що не можливо встановити реєстрацію права власності на квартиру, з посиланням на Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Порядок ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою КМУ від 26.10.2011 року №1141.
Зазначені обставини виключають можливість підтвердження реєстрації права власності в Каховському БТІ через окупацію населеного пункту. 
Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння користування та розпоряджання своїм майном.
Згідно ч.1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до ч. 3 ст. З Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції від 01 липня 2004 року), права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. За ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону, права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.
У таких випадках ч.1 ст. 392 ЦК України захищає право власності та передбачає, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Разом з тим, Верховний Суд у постанові від 18.02.2015 у справі № 6-244цс14 зазначив, що за правилами статті 392 ЦК України, позов про визнання права власності може бути пред`явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності.
Тобто, вказані дві підстави пред`явлення позову для захисту (визнання) прав власності є самостійними та такими, що можуть не залежати одна від одної, про щ свідчить їх виокремлення у ст. 392 ЦК України і про що наголошується у зазначеному рішенні Верховного Суду.
Крім того, у постанові Верховного Суду від 07.10.2015 у справі № 6-1622цс1 вказується, що відповідно до ч. 5 ст. 11 ЦК України цивільні права і обов`язки можуть виникати з рішення суду лише у випадках, встановлених актами цивільного законодавства. Можливість виникнення права власності за рішенням суду ЦК України передбачає лише у статтях 335 та 376 ЦК України. У всіх інших випадка право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема і правочинів (ч. 1 ст. 328 ЦК України). Стаття 392 ЦК України, у якій йдеться про визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне у позивача права власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності.
Згідно ч.4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм праве викладені в постановах Верховного Суду.
Таким чином, тлумачення норми ч.1 ст. 392 ЦК України та правові висновки Верховного Суду свідчать, що власник має право звернутись із позовом про визнання його права власності у випадку втрати ним документа, який засвідчує його прав власності, що є достатньою та самостійною підставою для застосування ч.1 ст. 39 ЦК України.
Згідно зі статтею 1 Протоколу 1 до Конвенції про захист прав і основних свобод людини, кожна людина має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте, виникнення права власності на будинки, квартири, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України та Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року.
Таким чином, за змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, квартири, споруди не залежало від державної реєстрації цього права.
Відповідно до ч. ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Проаналізувавши вищевикладене суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 77, 78, 81, 263, 265 ЦПК України, ст.1216-1218, 1261 ЦК України, суд, -
в и р і ш и в :

Позовні вимоги представника позивача Станіславіва Руслана Миколайовича, в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Новокаховської міської військової адміністрації про визнання право власності на квартиру – задовольнити.
Визнати за ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) право власності на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .
Рішення суду може бути оскаржено до Херсонського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя	О.В. Гончаренко