Справа №442/3541/26 
Провадження №2/442/1738/2026  

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 червня 2026 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:
головуючої-судді - Грицай М.М.,
розглянувши в залі суду в місті Дрогобичі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , від імені якої діє представник ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу,
в с т а н о в и в :
Позивач, від імені якої діє представник ОСОБА_2 , звернулася до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу.
Позов мотивує тим, що ОСОБА_3 та ОСОБА_1 13.11.2025 уклали попередній договір купівлі-продажу транспортного засобу, а саме, марка: FIAT, модель: DUCATO, реєстраційний номер НОМЕР_1 , колір: білий, рік випуску: 2003. Відповідно до даного попереднього договору сторони домовилися укласти Основний договір купівлі-продажу транспортного засобу до 23.10.2026. Також сторони узгодили між собою, що вартість транспортного засобу становить 189000 грн., що еквівалентно 4500 доларів США. Пунктом 2.2.3. Попереднього договору зазначено, що Покупець (відповідач) зобов`язаний щотижня, кожного понеділка, сплачувати Продавцю (позивачу) грошову суму в гривнях, що на день проплати становитиме еквіваленту розмірі 90 доларів США. Однак, відповідач виконав дане зобов`язання лише частково. Станом на 04.05.2026 загальна заборгованість відповідача перед позивачем становить 35500,68 грн. Крім цього, згідно умов Попереднього договору сторонами передбачена пеня, яку Покупець сплачує в розмірі 1% від суми заборгованості за кожен день заборгованості. Відповідно до розрахунку 1% штрафу, станом на 04.05.2026 відповідачу нараховується штраф у розмірі 2485,05 грн. Зважаючи на вказане, просить суд стягнути з відповідача 37985,73 грн.
Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
Клопотання про розгляд справи за участю сторін від учасників судового процесу не надходило.
Перевіривши матеріали справи, оцінивши докази, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов наступного висновку.
Статтями 12, 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно із ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Судом встановлено, що 13.11.2025 між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 укладено попередній договір купівлі-продажу транспортного засобу: марка Fiat, модель Ducato, реєстраційний номер НОМЕР_1 , колір: білий, рік випуску: 2003.
Відповідно до п. 1.5 даного попереднього договору сторони домовилися укласти Основний договір купівлі-продажу транспортного засобу до 23 жовтня 2026 року.
Згідно з п. 1.6 Договору істотна умова основного Договору: «Продавець зобов`язується передати транспортний засіб у власність Покупцю, вартістю 189000,00 грн., що еквівалентно сумі 4500 доларів США, згідно з комерційним курсом станом на 13.11.2025 (42,00 гривні за 1 долар США).»
Відповідно до п. 1.11 попереднього договору Продавець до моменту укладення Основного договору передає Покупцю для користування транспортний засіб, а Покупець, підписавши цей договір, підтверджує, що він отримав у користування транспортнй засіб, ключі та технічний паспорт на транспортний засіб, а також користується транспортним засобом та зобов`язується: підтримувати транспортний засіб у належному технічному стані; використовувати його винятково за його цільовим призначенням; страхувати транспортний засіб; за власний рахунок здійснювати заміну деталей і частин транспортного засобу, які вийшли з ладу; усувати наслідки аварій і ушкоджень, що виникли під час його експлуатації; здійснювати за власний рахунок заправку паливно-мастильними матеріалами у період його використання; за власні кошти здійснювати профілактичне обслуговування, поточний та капітальний ремонт і його технічне обслуговування; відшкодувати збитки, завдані у зв`язку із втратою або пошкодженням транспортного засобу, якщо це сталося з його вини; відшкодувати шкоду, завдані іншій особі у зв`язку з використанням транспортного засобу.
Відповідно до п. 2.1. договору на підтвердження дійсних намірів Сторін в укладенні Основного договору, Покупець передає Продавцю, а саме, грошові кошти в розмірі 7350,00 гривень, що еквівалентно сумі 175,00 доларів США, згідно з комерційним курсом станом на 13.11.2025 (42 гривні за 1 долар США), а Продавець своїм підписом під цим договором підтверджує отримання таких коштів.
Відповідно до п. 2.2. договору Сторони домовилися здійснювати розрахунок за транспортний засіб до укладення Основного договору на наступних умовах: строк протягом якого буде здійснюватися розрахунок за транспортний засіб з 06.11.2025 по 23.10.2026; сума, яка підлягає до сплати, становить різницю між сумою, зазначеною в п.1.6. та в п.2.1., а саме, 181650,00 гривень, що еквівалентно сумі 4325,00 доларів США, згідно з комерційним курсом станом на 13.11.2025 (42,00 гривні за 1 долар США); з 06.11.2025 по 23.10.2026, щотижня, кожного понеділка, Покупець сплачуватиме Продавцю, грошову суму в гривнях, що на день проплати становитиме еквівалент у розмірі 90 доларів США; підтвердженням сплати сум зазначених в п.2.2.3, буде письмовий напис довільного змісту та особистий підпис здійснений Продавцем (або його представником) на останній сторінці цього Договору.
Крім цього, умовами попереднього договору, укладеного між Сторонами визначено, що за несвоєчасне внесення платежів зазначених в п. 2.2.3, Покупець сплачує Продавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несплаченої суми за кожний день такого прострочення.
Таким чином, якщо Покупець прострочить оплату згідну пункту 2.2.3 даного договору, останній зобов`язаний сплатити 1 % від суми заборгованості за кожен день такого прострочення.
Відповідно до розрахунку заборгованості відповідача по попередньому договору купівлі продажу транспортного засобу від 13.11.2025, станом на 04.05.2026 у відповідача наявна заборгованість перед позивачем у розмірі 35500 гривень.
Статтею 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Отже, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес, саме вони є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Такі способи захисту передбачені статтею 16 ЦК України.
Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
За ч. 3 ст. 215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
Згідно ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Сторона, яка необґрунтовано ухиляється від укладення договору, передбаченого попереднім договором, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства. Зобов`язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення.
Судом встановлено, що відповідач уклав з позивачем письмовий договір, який має найменування Попередній договір купівлі-продажу транспортного засобу 13.11.2025, та за його умовами відповідач зобов`язався надати послуги за дорученням позивача, а саме вчинити правочин купівлі-продажу транспортного засобу від свого імені, але за рахунок комітента, споживачу, тобто позивачу.
Крім того, у зв`язку з укладенням зазначеного договору між сторонами виникли правовідносини, які регулюються (окрім положень Цивільного кодексу України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, поставку) Законом України «Про захист прав споживачів», так як вказаний Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживча, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.
Відповідно до позиції Конституційного Суду України у рішенні по справі №15-рп/2011 від 10.11.2011: «Одним із фундаментальних принципів приватноправових відносин є принцип свободи договору, закріплений у пункті 3 статті 3 Кодексу (ЦК). Разом з тим зазначена свобода є обмеженою - межі дії цього принципу визначаються критеріями справедливості, добросовісності, пропорційності, розумності. Конституційний Суд України виходить також з того, що держава сприяє забезпеченню споживання населенням якісних товарів (робіт, послуг), зростанню добробуту громадян та загального рівня довіри в суспільстві. Разом з тим споживачу, як правило, об`єктивно бракує знань, необхідних для здійснення правильного вибору товарів (робіт, послуг) із запропонованих на ринку, а також для оцінки договорів щодо їх придбання, які нерідко мають вид формуляра або іншу стандартну форму (частина перша статті 634 Цивільного Кодексу). Отже, для споживача існує ризик помилково чи навіть унаслідок уведення його в оману придбати не потрібні йому послуги».
Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частин першої, другої статті 509 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені цими актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. До підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, належать договори та інші правочини. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Приписами статей 526-527 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Стаття 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Зокрема, статями 525 - 526 ЦК України передбачається, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Стаття 610 ЦКУ визначає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Враховуючи наведене вище, зважаючи на те, що відповідач взятих на себе зобов`язань, передбачених попереднім договором купівлі-продажу від 13.11.2025, належним чином не виконав, останній позовні вимоги не спростував, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача в частині стягнення заборгованості за попереднім договором купівлі-продажу від 13.11.2025 у розмірі 35500 є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Також, відповідно до ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити на користь кредитора пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Договором може бути визначено менший розмір пені.
Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення пеня в розмірі 2485,05 грн.
Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно ст. 141 ЦПК України на користь позивача слід стягнути 1064,96 грн.
Згідно з ч.ч. 4, 5 ст. 268 ЦПК України, рішення не проголошується, а датою його ухвалення є дата складання повного тексту судового рішення.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 264, 354 ЦПК України, суд,-
у х в а л и в :
Позовні вимоги ОСОБА_1 задоволити.
Стягнути зі ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_2 адреса: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 ) заборгованість за попереднім договором купівлі-продажу транспортного засобу від 13.11.2025, зареєстрованим в реєстрі за №970, у розмірі 37985,73 грн. (тридцять сім тисяч дев`ятсот вісімдесят п`ять гривень 73 копійки), що складається із: 35500,68 грн. (тридцять п`ять тисяч п`ятсот гривень 68 копійок) - основної заборгованості за договором та 2485,05 грн. (дві тисячі чотириста вісімдесят п`ять гривень 05 копійок) - заборгованість за пенею.
Стягнути зі ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1064,96 грн (одна тисяча шістдесят чотири гривні 96 копійок).
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Текст рішення складено 16.06.2026.

Суддя М.М. Грицай