ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 квітня 2026 року	справа № 380/16916/25	

Львівський окружний адміністративний суд у складі судді Желік О.М., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю Львівської міської ради про визнання протиправним та скасування припису, –

в с т а н о в и в:

До Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі – позивач) до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю Львівської міської ради (далі – відповідач, Інспекція) з вимогою визнати протиправним та скасувати припис Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм і правил від 21.02.2025 (далі – Припис).
В обґрунтування позовних вимог вказав, що з оскарженим приписом не погоджується та вважає його протиправним, виходячи з того, що висновок відповідача про те, що ним влаштовуються додаткові приміщення на рівні підвального поверху є помилковим, оскільки такі приміщення (підвал) були та є наявними згідно даних інвентаризаційної справи. Звернув увагу на те, що відповідно до довідки ОКП «БТІ та ЕО» від 04.03.2025 №886 під приміщеннями, позначеними на плані 14-1 по 14-5 в будинку АДРЕСА_1 , під літ. «А-1» розміщені підвальні приміщення, які раніше були позначені як «погріб». Відповідно до Генерального плану (Схеми) від 18.04.1946, погріб розміщувався під усією будівлею ще з 1946 року. Зазначив, що відповідачем у оскаржуваному Приписі не зазначено, які саме дії слід вжити позивачу для усунення та яких саме порушень, що суперечить вимогам законодавства щодо змісту приписів. Позивач наголошує, що з 2024 по 2025 роки самостійно проводить внутрішні ремонтні роботи зазначеного нежитлового приміщення, оскільки повністю вийшла з ладу злива система стічної каналізації, що призвело до підтоплення фундаменту та появи цвілі. Такі роботи є поточним ремонтом і жодної реконструкції не проводилось.
Ухвалою судді від 25.08.2025 в справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання, за наявними матеріалами.
Копію ухвали про відкриття провадження у справі від 25.08.2025 та копію позовної заяви з додатками надіслано відповідачу засобами електронного зв`язку за допомогою сервісу «Електронний суд», що підтверджується наявними в матеріалах справи довідками про доставку електронних листів. Правом подати письмовий відзив на позовну заяву відповідач станом день розгляду справи не скористався, тому суд, керуючись ч. 6 ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), вирішив справу за наявними матеріалами.
Суд вивчив матеріали справи, з`ясував обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідив докази, якими вони обґрунтовуються, та встановив таке.
Позивач є власником нежитлового приміщення загальною площею 48,9 кв.м за адресою: м. Львів, вул. Костюшка Т., 16 (приміщення №14-1, 14-2, 14-3, 14-4), що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №15694630 від 30.12.2013 та Договором купівлі-продажу від 30.03.2001.
Відповідно до технічного паспорту (інвентарний номер 889, реєстровий номер 7716), складеного Львівським обласним БТІ 01.12.1999 (станом на 24.07.1989), приміщення розташоване на 1 поверсі трьох поверхового будинку, загальна площа – 48,9 м2, матеріал перекриття – дерево, бетон, матеріал зовнішніх стін – цегла. Технічна характеристика також вказує, що приміщення обладнане підвалом, вхід до якого здійснюється через сходи з приміщення під літ. « 14-2» площею 8,9 кв.м.
04.03.2025 Обласним комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» видано Довідку № 886 ОСОБА_1 , згідно якої встановлено, що під приміщеннями, позначеними на плані 14-1 по 14-5 в будинку АДРЕСА_1 під літ. «А-1» розміщені підвальні приміщення, які раніше були позначені як «погріб».
Згідно з інвентаризаційною справою на будівлю по АДРЕСА_1 , а саме Генерального плану (Схеми), який складений 18.04.1946, під досліджуваними приміщеннями за адресою: АДРЕСА_1 розташовувався погріб ще з 1946 року під усією будівлею.
Відповідно до технічного паспорту (інвентаризаційна справа №37044) на групу нежитлових приміщень, розташованих по АДРЕСА_1 , виданого Львівським обласним БТІ, складеного станом на 17.03.2025, під нежитловими приміщеннями розташовані підвальні приміщення.
13.03.2025 Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю Львівської міської ради складено постанову № 12-а по справі про адміністративне правопорушення, а також 21.02.2025 видано оскаржуваний Припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності.
Відповідно до висновку експертів № 4002-Е від 20.10.2025 на вирішення будівельно-технічної експертизи поставлено питання: «Чи є роботи, зазначені у постанові ДАБІ №12а від 13.03.2025, що проводились у будинку на АДРЕСА_1 (РНОНМ: 259592846101) реконструкцією в розумінні діючих нормативно-правових актів?»
При проведенні дослідження експерти використали такі нормативні акти: ДБН А.2.2-3:2014 «Склад та зміст проектної документації на будівництво» зі Змінами № 1, № 2 та Поправкою до Зміни № 2; Лист від 30.04.2003 № 7/7-401 Державного комітету України з будівництва та архітектури «Щодо віднесення ремонтно-будівельних робіт до капітального та поточного ремонтів»; «Методичні рекомендації по організації і проведенню судових будівельно-технічних експертиз по цивільних справах» [10.6.02].
Судові експерти здійснили огляд об`єкта дослідження за адресою: вул. Костюшка, 16, м. Львів 10.10.2025 в присутності замовника експертизи ОСОБА_1 , а також ознайомилися з наданою документацією.
За результатами дослідження встановлено, що відповідно до ДБН А.2.2-3:2014 «реконструкція» – це перебудова введеного в експлуатацію в установленому порядку об`єкта будівництва, що передбачає зміну його геометричних розмірів та/або функціонального призначення, внаслідок чого відбувається зміна основних техніко-економічних показників (загальна площа, потужність тощо). Реконструкція передбачає повне або часткове збереження елементів несучих і огороджувальних конструкцій та призупинення на час виконання робіт експлуатації об`єкта в цілому або його частин.
Експерти встановили, що реконструкція нежитлового приміщення з влаштуванням додаткових приміщень на рівні підвального поверху фактично на об`єкті не проводилась, так як такі існували ще з 1946 року під усією будівлею, що підтверджується вищенаведеним дослідженням, копіями інвентаризаційної справи на будівлю з 1946 року та довідкою ОКП «БТІ та ЕО» № 886 від 04.03.2025.
Щодо влаштування віконного отвору у приміщеннях під літ. « 14-4», що зазначено в постанові ДАБІ №12-а від 13.03.2025, експертами встановлено, що даний оконний отвір не відноситься до реконструкції, так як згідно ДБН А.2.2-3:2014, реконструкція передбачає зміну геометричних розмірів будівлі чи її функціонального призначення, чого фактично на досліджуваному об`єкті не проводилось. Крім того, дані з фотофіксації фасаду будинку по АДРЕСА_1 з різних років свідчать, що заміна віконного прорізу в ході ремонту у 2024 році не проводилась.
Синтезуючий розділ висновку містить висновок про те, що: «Роботи, зазначені у постанові ДАБІ №12-а від 13.03.2025, що проводились у будинку на вул. Костюшка, 16 у м. Львові (РНОНМ: 259592846101) не є реконструкцією в розумінні діючих нормативно-правових актів у галузі будівництва».
Суд вважає вказаний висновок експертів належним, допустимим і достовірним доказом у справі, оскільки він підготовлений атестованими судовими експертами відповідної спеціальності (10.6 «Дослідження об`єктів нерухомості, будівельних матеріалів, конструкцій та відповідних документів»), які попереджені про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивого висновку, дослідження проведено на підставі ознайомлення з наданою документацією, візуального обстеження та контрольних обмірів об`єкта. Висновок ґрунтується на нормах діючого законодавства та будівельних нормах і правилах.
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 05.04.2024 у справі № 420/5521/19 в силу приписів ч.5 ст.242 КАС України.
При вирішенні спору суд керується таким.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі статтею 6 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17 лютого 2011 року № 3038-VI замовник має право виконувати будівельні роботи після: подання повідомлення про початок виконання будівельних робіт відповідному органу державного архітектурно-будівельного контролю.
Частиною першою та другою статті 36 цього Закону визначено, що будівельні роботи виконуються після отримання дозволу на виконання будівельних робіт.
Разом з тим, системний аналіз положень ДБН А.2.2-3:2014 «Склад та зміст проектної документації на будівництво» зі Змінами № 1, № 2 та Поправкою до Зміни № 2, якими у Висновку експертів №4002-Е керувались судові експерти, дозволяє зробити такі висновки щодо меж понять «реконструкція» та «капітальний ремонт».
Реконструкція – перебудова введеного в експлуатацію в установленому порядку об`єкта будівництва, що передбачає зміну його геометричних розмірів та/або функціонального призначення, внаслідок чого відбувається зміна основних техніко-економічних показників (загальна площа, потужність тощо), забезпечується удосконалення виробництва, підвищення його техніко-економічного рівня, доступність для маломобільних груп населення. Реконструкція передбачає повне або часткове збереження елементів несучих і огороджувальних конструкцій та призупинення на час виконання робіт експлуатації об`єкта в цілому або його частин (за умови їх автономності).
Капітальний ремонт – сукупність робіт на об`єкті, прийнятому в експлуатацію, без зміни його геометричних розмірів та/або функціонального призначення.
Ключова відмінність полягає в тому, що реконструкція – це завжди зміна геометричних розмірів та/або функціонального призначення об`єкта. Натомість поточний та капітальний ремонт такої зміни не передбачають.
Аналогічні підходи містяться в листі від 30.04.2003 № 7/7-401 Державного комітету України з будівництва та архітектури «Щодо віднесення ремонтно-будівельних робіт до капітального та поточного ремонтів».
Верховний Суд у постанові від 29.05.2020 у справі №742/1756/17 сформулював правовий висновок про те, що реконструкцією можуть вважатися будівельні роботи, у результаті яких здійснюється зміна основних техніко-економічних показників, і такі зміни мають бути наслідком зміни геометричних розмірів та/або функціонального призначення об`єкта будівництва. Роботи, які не призводять до зміни геометричних розмірів об`єкта чи його функціонального призначення, не можуть кваліфікуватися як реконструкція.
У постанові від 15.05.2020 у справі №813/1885/16 Верховний Суд підкреслив, що для кваліфікації будівельних робіт як реконструкції необхідно встановити конкретну зміну геометричних розмірів об`єкта або зміну його функціонального призначення, яка сталася внаслідок виконання таких робіт.
Верховний Суд також у постанові від 16 вересня 2021 року у справі №160/9416/18 (провадження №К/9901/3876/20) зазначив, що спонукання замовника будівництва самостійно визначити на підставі перелічених у приписі норм законодавства, які саме заходи слід вжити для усунення та яких саме порушень, тобто самостійно визначити, в чому полягає порушення, у свою чергу, може призвести до нового можливого порушення чинного законодавства. Вимоги припису мають бути чіткими, а можливість усунення виявлених порушень прямо залежить від чіткого визначення суб`єктом владних повноважень конкретного заходу (варіанту поведінки), якого слід вжити уповноваженій особі замовника для усунення порушень.
Суд враховує Висновок експертів №4002-Е від 20.10.2025, виданий Львівським НДІСЕ МЮ України. Висновок складений кваліфікованими судовими експертами (П.Ю. Брежитський та В.Р. Хміль), які мають відповідну освіту та свідоцтва судового експерта у галузі «Дослідження об`єктів нерухомості, будівельних матеріалів, конструкцій та відповідних документів», і попереджені про кримінальну відповідальність за ст. 384 КК України. Ніякими іншими доказами висновок не спростований. 
Відповідно до висновку, проведеного шляхом візуального огляду, фотофіксації та контрольних обмірів об`єкта із застосуванням нормативних актів у сфері будівництва:
1) підвальні приміщення під досліджуваними приміщеннями існували ще з 1946 року, що підтверджується Генеральним планом від 18.04.1946 та документами інвентаризаційної справи; реконструкція нежитлового приміщення з влаштуванням додаткових приміщень на рівні підвального поверху фактично на об`єкті не проводилась;
2) влаштування віконного отвору в приміщеннях під літ. « 14-4» не відноситься до реконструкції, оскільки згідно з ДБН А.2.2-3:2014 реконструкція передбачає зміну геометричних розмірів будівлі чи її функціонального призначення, чого фактично на досліджуваному об`єкті не проводилось;
3) роботи, зазначені у постанові ДАБІ №12-а від 13.03.2025, що проводились у будинку на АДРЕСА_1 (РНОНМ: 259592846101) не є реконструкцією в розумінні діючих нормативно-правових актів в галузі будівництва.
Твердження відповідача, викладені у спірному приписі, про те, що позивач влаштовував нові приміщення на підвальному рівні, спростовуються матеріалами справи. 
Зокрема, Довідкою ОКП «БТІ та ЕО» від 04.03.2025 №886 підтверджено, що підвальні приміщення під нежитловими приміщеннями існували задовго до проведення будь-яких ремонтних робіт позивачем. Технічний паспорт від 01.12.1999 (інвентарний номер 889, реєстровий номер 7716) також відображає наявність підвалу з входом через приміщення літ. «14-2». Акт перевірки відповідача від 21.02.2025 не містить жодної деталізації щодо того, яке саме вікно з наявних на технічному паспорті відповідач вважає самочинно влаштованим.
Суд також враховує, що оскаржуваний припис є невизначеним за змістом. Відповідач зазначив лише загальне формулювання про порушення, не вказавши конкретних заходів, які позивач має вжити для усунення виявлених порушень. Типова форма припису, затверджена Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 15.05.2012 № 240, передбачає чітке зазначення конкретних заходів. Однак оскаржуваний припис таких заходів не містить, що є самостійною підставою для визнання його протиправним (правова позиція Верховного Суду у постанові від 02.11.2022 у справі №922/3166/20, постанові від 16.09.2021 у справі №160/9416/18).
Відповідно до частин 1, 2 статті 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю під час перевірки мають право видавати обов`язкові для виконання приписи щодо усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил, а такий припис повинен містити опис конкретних заходів щодо усунення порушень. Попри це оскаржуваний припис від 21.02.2025 такого опису не містить.
Суд враховує, що принцип верховенства права, закріплений у статті 8 Конституції України, передбачає, що закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Органи державної влади зобов`язані діяти лише в межах наданих їм повноважень та у визначений законом спосіб. Видача протиправного та невизначеного за змістом припису суперечить засадам законності у державному управлінні.
Враховуючи сукупність наведених обставин, суд дійшов висновку, що оскаржуваний Припис Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю Львівської міської ради від 21.02.2025 є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки базується на помилкових висновках про проведення реконструкції, тоді як висновком кваліфікованих судових експертів доведено, що виконані роботи не є реконструкцією в розумінні чинних нормативно-правових актів у сфері будівництва; в частині тверджень про влаштування позивачем додаткових приміщень на підвальному рівні – спростовується матеріалами справи, зокрема Генеральним планом від 18.04.1946 та Довідкою ОКП «БТІ та ЕО» від 04.03.2025 №886; не відповідає вимогам до змісту приписів, оскільки не містить опису конкретних заходів, яких слід вжити позивачу для усунення виявлених порушень, що суперечить типовій формі припису, затвердженій Наказом Мінрегіону №240 від 15.05.2012, та усталеній практиці Верховного Суду.
Таким чином, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню у повному обсязі.
Згідно з вимогами ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
У розумінні ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Матеріали справи свідчать, що відповідні критерії відповідачем не дотримано, що зумовило звернення позивача за захистом порушених прав та інтересів до суду.
З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, а тому позов слід задовольнити.
Відповідно до положень статті 139 КАС України судові витрати підлягають відшкодуванню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись ст.ст. 2, 6, 8– 10, 13, 14, 72– 77, 90, 139, 241– 246, 250, 255, 262, 293, 295 КАС України, суд, –

в и р і ш и в:

адміністративний позов задовольнити повністю.
Визнати протиправним та скасувати припис Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю Львівської міської ради про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм і правил від 21.02.2025, виданий ОСОБА_1 .
Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю Львівської міської ради (ЄДРПОУ 40181003) судовий збір у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду, з врахуванням гарантій, встановлених пунктом 3 Розділу VI «Прикінцевих положень» Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя  Желік О.М.