Справа № 685/215/26
Провадження № 2/685/343/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 травня 2026 року      

Теофіпольський районний суд Хмельницької області 
в складі головуючого Самойловича А.П. 
за участі секретаря Лаган В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Теофіполь цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Теофіпольської селищної ради про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом,
В С Т А Н О В И В :
04 березня 2026 року ОСОБА_1 звернувся до районного суду з позовом до відповідача про визнання права власності на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_2 .
Необхідність визнання права власності на спадкове нерухоме майно через суд викликана неможливістю отримання свідоцтва про право на спадщину, так як спадкодавець за життя не виготовив правовстановлюючих документів на будинок. 
Позивач подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та підтримання своїх позовних вимог.
Відповідач, про час та місце розгляду справи повідомлений, в судове засідання представника не направив. Від представника відповідача ОСОБА_3 надійшла заява, у якій зазначає, що з приводу заявлених позовних вимог не заперечує та просить розгляд справи проводити за його відсутності.
Справа розглянута за відсутністю сторін та без здійснення фіксації судового засідання звукозаписувальним технічним засобом.
Дослідивши матеріали справи суд дійшов переконання про наявність підстав для задоволення позову.
Позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем за законом після смерті свого батька ОСОБА_2 , якому, з-поміж іншого майна належав будинок по АДРЕСА_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Колісець, Хмельницького району, Хмельницької області, однак як власник житлового будинку свідоцтва про право власності на нього отримати не встиг.
Вищевказаний житловий будинок з господарськими спорудами був збудований в 1986 році дідом та бабою ОСОБА_1 , а саме: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які були його власниками, однак до своєї смерті, як власники житлового будинку, свідоцтва про право власності на нього не отримали. 
Після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 була відкрита спадкова справа № 2810362 і єдиним спадкоємцем за законом був її син ОСОБА_2 , який отримав свідоцтво на спадщину на земельну ділянку, а свідоцтво про право на спадщину на 1/2 частини житлового будинку отримати не встиг, що підтверджується витягом з спадкового реєстру № 84076898 від 05.02.2026 року та довідкою державного нотаріуса від 05.02. 2026 року № 56/01-16.
Після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 була відкрита спадкова справа № 64071646 спадкоємцем за заповітом був ОСОБА_6 , згідно якого він успадкував земельну ділянку, яка належала ОСОБА_5 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ХМ № 014147 площею 3,21 га, інше майно ОСОБА_5 не було охоплено заповітом, свідоцтво про право на спадщину нотаріусом не видавалось, що підтверджується витягом з спадкового реєстру від 02.02.2026 року про відкриття спадкової справи після смерті ОСОБА_5 та довідкою нотаріуса № 15/01-16 від 03.01.2021 року.
Відповідно до п.3 ст.1268 ЦК України 1/2 частини житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 фактично успадкував батько позивача – ОСОБА_2 , який спільно проживав з ОСОБА_5 на час відкриття спадщини, однак свідоцтво про право на спадщину на 1/2 частини житлового будинку отримати не встиг.
Зазначені обставини підтверджуються:
- свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим 04 жовтня 2000 року Ільковецькою сільською радою Теофіпольського району, відповідно до якого батьками ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_4 є ОСОБА_2 та ОСОБА_7 ;
- свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим 02 січня 1979 року Ільковецькою сільською Радою Теофіпольського району Хмельницької області, відповідно до якого батьками ОСОБА_2 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_5 є ОСОБА_5 та ОСОБА_4 ;
- свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 , виданим 07 травня 2002 року Ільковецькою сільською радою Теофіпольського району Хмельницької області, відповідно до якого ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в селі Колісець Теофіпольського району Хмельницької області у 45-річному віці;
- свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 , виданим 26 березня 2019 року Виконавчим комітетом Ільковецької сільської ради Теофіпольського району Хмельницької області, відповідно до якого ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 в селі Колісець Теофіпольського району Хмельницької області у 63-річному віці;
- свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_5 , виданим 17 березня 2022 року Теофіпольським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Хмельницькому районі Хмельницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький), відповідно до якого ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Колісець Теофіпольського району Хмельницької області у 43-річному віці;
- витягом зі Спадкового реєстру № 68977776 від 19 травня 2022 року, відповідно до якого після смерті ОСОБА_2 в провадженні Теофіпорльської державної нотаріальної контори знаходиться спадкова справа № 69292168, номер у нотаріуса 112/2022;
- довідкою Теофіпольської державної нотаріальної контори №55/01-16 від 05.02.2026 року, відповідно до якої в провадженні даної контори знаходиться спадкова справа за № 112/2022 після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_6 і єдиним спадкоємцем за законом є ОСОБА_1 , інших спадкоємців немає.
- на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом за ОСОБА_2 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 26 листопада 2025 року було зареєстроване право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 6824782500:02:004:0014;
- випискою з погосподарських книг Теофіпольської селищної ради Хмельницького району Хмельницької області від 05 лютого 2026 року № 24-4/2 про те, що по господарству померлого ОСОБА_2 , який проживав в АДРЕСА_1 на момент його смерті з ним ніхто не проживав;
Як вбачається з вищезазначеної виписки із погосподарських книг по спірному господарству головою двору на моменту зведення будинку була ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_7 . Після неї головою двору став її чоловік ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_8 і після нього головою двору став його син – ОСОБА_2 . 
Таким чином, покійний ОСОБА_2 був главою сім`ї господарства по АДРЕСА_1 .
Відповідно до Технічного паспорту житловий будинок АДРЕСА_1 побудований в 1986 році. 
Відповідно до ст.549 ЦК Української РСР в редакції 1963 року визначається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Після смерті ОСОБА_4 спадкоємцем за законом був її син – ОСОБА_2 , тобто фактично успадкував 1/2 частини житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Після смерті ОСОБА_5 спадкоємцем за заповітом був ОСОБА_6 , згідно якого він успадкував земельну ділянку, яка належала ОСОБА_5 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ХМ № 014147 площею 3,21 га, інше майно ОСОБА_5 не було охоплено заповітом, тому відповідно до п.3 ст.1268 ЦК України 1/2 частини житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 фактично успадкував батько позивача – ОСОБА_2 , який спільно проживав з ОСОБА_5 на час відкриття спадщини, однак свідоцтво про право на спадщину на 1/2 частини житлового будинку отримати не встиг.
Після смерті батька ОСОБА_2 позивач ОСОБА_1 прийняв спадщину, тобто фактично успадкував житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , однак постановою державного нотаріуса Теофіпольської державної нотаріальної контори Вівсянко О.П. від 05 лютого 2026 року № 54/02-31, йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок через відсутність правовстановлюючих документів на вказаний будинок.
Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.
Згідно ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. 
Статтею 392 ЦК України власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається іншою особою. 
Статтями 1216 та 1268 ЦК України встановлено, що спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), а також належність спадщини спадкоємцю з часу відкриття спадщини незалежно від часу її прийняття. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.
Відповідно до статей 1258, 1261 та 1262 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово, зокрема, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Пунктом 1 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 р. «Про право громадян на придбання і будівництво індивідуальних житлових будинків» передбачено, що побудовані або придбані громадянами на відведених їм земельних ділянках будинки є їх особистою власністю.
Порядок правової реєстрації будинків та господарських будівель і споруд, а також домоволодіння в містах та селищах міського типу був врегульований в Україні Інструкцією про порядок реєстрації будівель в містах, робочих, дачних і курортних селищах України від 23/25 грудня 1947 року, Інструкцією про порядок реєстрації будинків і домоволодінь в містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою 31 січня 1966 року Мінкомгоспом УРСР.
Згідно п. 5 ч. 1 ст. 13 Закону УРСР «Про сільську Раду депутатів трудящих УРСР» від 2 червня 1968 року, зі змінами від 13 грудня 1979 р., кожна сільська рада вела погосподарські книги, в яких відповідним записом посвідчувалося право землекористування всіх громадян на території сільської ради, в особовому рахунку вказувались прізвище, ім`я та по батькові глави сім`ї, на ім`я якого відкрито особовий рахунок, він і був власником будинку. 
Таким чином, запис в реєстраційній книзі про належність домоволодіння на праві особистої власності певній особі є офіційним доказом права власності даної особи на це домоволодіння. 
Оцінивши надані докази, суд прийшов до висновку, що спадкодавець ОСОБА_2 за життя набув право власності на спірний житловий будинок відповідно до закону, проте не зареєстрував це право відповідно до закону.
Після смерті спадкодавця позивач, успадкувавши його майно за законом, набув у порядку спадкування право власності на будинок, який входить до складу спадщини, а також на господарські будівлі та споруди, як приналежність.
Оскільки справа розглянута за відсутності учасників справи, тому датою ухвалення рішення, відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, є дата складення повного судового рішення.
Керуючись ст.ст. 15, 16, 392, 1217, 1218, 1223, 1273 ЦК України, ст.ст. 197, 200, 263-265 ЦПК України, суд, 
В И Р І Ш И В :
Позов ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_9 в селі Колісець Теофіпольського району Хмельницької області, право власності на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані по АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Колісець Теофіпольського району Хмельницької області.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) сторін, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 06 травня 2026 року.

Суддя Самойлович А.П.