ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ 
8-й під`їзд, Держпром, майдан Свободи, 5, м. Харків, 61022 
тел. приймальня (057) 705-14-14, тел. канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41 
_______________________________________________________________________

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" червня 2026 р.	м. Харків	Справа № 922/1420/26	

Господарський суд Харківської області у складі:
судді Шарко Л.В. 

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу 
за позовом 	Товариства з обмеженою відповідальністю "Арго Вектор Груп", Харківська обл., Дергачівський р-н, село Подвірки 	
до 	Квартирно-експлуатаційного відділу міста Харків, м. Харків 	
про 	стягнення 221134,57 грн. 	
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Арго Вектор Груп", звернувся до Господарського суду Харківської області з позовом до Квартирно-експлуатаційного відділу міста Харків, відповідач, в якому просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за спожиту електричну енергію/перетікання реактивної енергії у розмірі 212042,89 грн, заборгованість за спожите водопостачання та водовідведення у розмірі 9091,68 грн. Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань щодо відшкодування за спожиті комунальні послуги за договором спільного тимчасового безоплатного користування нерухомим майном №187 від 19.05.2023 року. Судові витрати позивач просить суд покласти на відповідача. Також, позивач просить суд розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами.
Ухвалою суду від 28.04.2026 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Задоволено клопотання позивача про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. Постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
04.05.2026 до суд від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якій відповідач проти позову заперечує та просить суд відмовити в його задоволенні. В обґрунтування своїх заперечень відповідач вказує на те, що позивач не звертався вчасно до КЕВ м. Харків з відповідним пакетом документів на відшкодування за спожиту електричну енергію, перетікання реактивної електричної енергії за грудень 2025 року та за спожите водопостачання, водовідведення та додатковий приток зливних вод за грудень 2025 року, чим позбавив себе можливості вчасно отримати відшкодування за отримані військовою частиною комунальні послуги. Згідно з п. 8.1. договору відповідач має права вимагати надання необхідних документів, інформації з метою виконання умов договору. Відповідно до п.8.1.1. договору у разі ненадання таких документів відповідач звільняється від взятих на себе зобов`язань за договором. Не має вини в діях відповідача в тому, що позивач не звертався за відшкодуванням у встановлені розумні строки, коли відповідач мав можливість оплатити за взятими на себе зобов`язаннями по договору інакше як за рішенням суду. Згідно з ч. 12 ст. 2 Бюджетного кодексу України (далі – БК України) бюджетні установи - органи державної влади, органи місцевого самоврядування, а також організації, створені ними у встановленому порядку, що повністю утримуються за рахунок відповідно державного бюджету чи місцевого бюджету. Бюджетні установи є неприбутковими. Квартирно-експлуатаційний відділ міста Харків є неприбутковою установою, тобто утримується за рахунок коштів відповідного (державного) бюджету. Всі витрати такої установи узгоджуються з органом, який уповноважений здійснювати фінансування такої установи, для чого складається кошторис, в який вносяться всі статті витрат. Відповідно до ст. 19 Закону України "Про Збройні Сили України" передбачено, що фінансування Збройних Сил України здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Таким чином, Харківське квартирно-експлуатаційне управління фінансуються виключно з Держбюджету. Стаття 51 Бюджетного кодексу зазначає, що розпорядники бюджетних коштів беруть бюджетні зобов`язання та провадять видатки тільки в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисами. Невиконання відповідачем зобов`язання по оплаті за надані послуги сталося внаслідок недостатку бюджетних асигнувань, встановлених кошторисами. Для сплати заборгованості за попередній період у Квартирно-експлуатаційного відділу міста Харків відсутнє відповідне фінансування. У відповідності до ч. 1 ст. 3 Бюджетного кодексу України бюджетний період для всіх бюджетів, що складають бюджетну систему України, становить один календарний рік, який починається 1 січня кожного року і закінчується 31 грудня того ж року. Відповідно до ст. 49 Бюджетного кодексу України розпорядник бюджетних коштів після отримання товарів, робіт і послуг відповідно до умов взятого бюджетного зобов`язання приймає рішення про їх оплату та надає доручення на здійснення платежу органу Казначейства України, якщо інше не передбачено бюджетним законодавством, визначеним пунктом 5 частини першої статті 4 цього Кодексу. Казначейство України здійснює платежі за дорученням розпорядників бюджетних коштів у разі: 1) наявності відповідного бюджетного зобов`язання для платежу у бухгалтерському обліку виконання бюджету; 2) наявності затвердженого в установленому порядку паспорта бюджетної програми; 3) наявності у розпорядників бюджетних коштів відповідних бюджетних асигнувань. Квартирно-експлуатаційний відділ міста Харків є бюджетною установою, яка в своїй діяльності фінансується із державного бюджету, та є розпорядником бюджетних коштів виключно в рамках взятих на себе зобов`язань бюджетного періоду. Фактично проведення бюджетних платежів здійснюється органами Казначейства України в рамках бюджетного періоду та затвердженого бюджету розпорядника бюджетних коштів. В зв`язку з тим, що позивач не звертався в 2025 році до відповідача вчасно з належним пакетом документів за спожиту Військовою частиною електричну енергію, перетікання реактивної електричної енергії за грудень 2025 року та за спожите водопостачання, водовідведення та додатковий приток зливних вод за грудень 2025 року, як результат виникла заборгованість, яку неможливо оплатити в 2026 році послуги інакше, як на підставі рішення суду.
Згідно з ч.4 ст.240 ГПК України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення проти нього, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд установив такі обставини.
Між Товариством з обмеженою відповідальністю "Арго Вектор Груп" (далі позивач), ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - ВСП) та Квартирно-експлуатаційним відділом м. Харків (далі – відповідач), було укладено договір спільного тимчасового безоплатного користування нерухомим майном №187 від 19.05.2023 року, (надалі договір №187 від 19.05.2023 року). 
10.12.2025 року між сторонами була укладена додаткова угода до договору №187 від 19.05.2023 року, якою була змінена назва власника майна.
Згідно з п. 3.2. договору №187 від 19.05.2023 року відповідач зобов`язаний відшкодувати позивачу всі витрати за комунальні послуги за договором відшкодування комунальних послуг, які були отримані Військовою частиною за час дії договору.
Пунктом 3.3. договору №187 від 19.05.2023 року передбачено, що відшкодування за спожиті комунальні послуги відповідачем на підставі укладених договорів на відшкодування окремо за кожним видом наданих комунальних послуг за відповідним пакетом документів до них.
Відповідно до п. 8.2. договору №187 від 19.05.2023 року відповідач зобов`язаний відшкодувати позивачеві вартість комунальних послуг, що спожиті ВСП у процесі виконання цього договору. Умовами укладеного договору №187 від 19.05.2023 року був визначений обов`язок відповідача відшкодовувати позивачеві всі витрати за спожиті ВСП комунальні послуги. 
Строк дії договору № №187 від 19.05.2023 з 19.05.2023 року до 31 грудня 2023 року (п. 10.1.). Цей договір продовжував свою дію до 31.12.2025 року.
На виконання договору №187 від 19.05.2023 року для компенсації відповідних витрат між сторонами був укладений договір №516 від 18.03.2025 року про відшкодування витрат за спожиту електричну енергію та за послуги з розподілу електричної енергії/перетікання реактивної енергії, (надалі договір №516). Запланований обсяг споживання та розподілу електричної енергії за договором №516 склав 19955 кВт/год (за грудень 2025 року) (пункт 1.3). За умовами договору №516 вартість постачання електричної енергії становить: 2.1. Вартість постачання електричної енергії становить: з 01.01.2025 року за 1 кВт/год - 9,92742 грн. з ПДВ.; з 16.01.2025 року за 1 кВт/год - 10,133172 грн. з ПДВ. 2.2. Вартість розподілу електричної енергії становить: з 01.01.2025 року за 1 кВт/год - 0 грн. з ПДВ; з 16.01.2025 року за 1 кВт/год - 0 грн. з ПДВ. 2.3. Вартість послуги із забезпечення перетікань реактивної електричної енергії становить: за січень 2025 року (з 01.01.2025 року по 15.01.2025 року) – 642,43 грн. з ПДВ.; за січень 2025 року (з 16.01.2025 року по 31.01.2025 року) – 595,08 грн. з ПДВ. Загальна вартість цього Договору на дату його складання становить 200998,36 грн, в т. ч. ПДВ – 33499,73 грн.
У зв`язку з подальшою необхідністю користування ВСП нерухомим майном позивача, на виконання умов договору № 516 від 18.03.2025 року для компенсації відповідних витрат були складені додаткові угоди до договору № 516 від 18.03.2025 року, якими було зобов`язано відповідача відшкодувати спожиті послуги з надання електричної енергії з 01.02.2025 по 30.11.2025 року. Дані суми коштів були сплачені відповідачем у повному обсязі.
Однак за грудень 2025 року (останній місяць користування майном ВСП) відповідач відмовся укладати додаткову угоду, в якій були підтверджено користування ВСП нашим майном та відшкодування вартості спожитої електричної енергії.
Витрати за спожиту військовою частиною електричну енергію з 01.12.2025 по 30.12.2025 склали за 17635 кВт/год 21406,60 грн, що підтверджується актами фіксації показників лічильника електричної енергії, актами виконаних робіт (наданих послуг) до договору відшкодування комунальних послуг.
Варстість спожитої електричної енергії за період з 01.12.2025р. по 31.12.2025 17635 * 11,968872 = 211071,06 грн. Вартість послуги з перетікання реактивної електричної енергії за період з 01.12.2025р. по 31.12.2025р. - 971,83 грн. Всього заборгованість за електричну енергію/перетікання реактивної енергії склала 212042,89 грн.
Позивач вказує, що дані акти підписані позивачем та військовою частиною. В той же час, відповідачем акти не були підписані та не було відшкодовано вартості комунальних витрат.
На виконання договору №187 від 19.05.2023 року для компенсації відповідних витрат між сторонами був укладений договір № 392 від 10.03.2025 року про відшкодування витрат за спожите водопостачання та водовідведення.
Ціна цього договору № 392 від 10.03.2025 року становила 6036,30 грн, в тому числі ПДВ. Обсяг водопостачання – 115 м. куб. Обсяг водовідведення – 115 м. куб. Обсяг додаткового притоку зливових вод – 16,531 м. куб., в тому числі по місяцям.
У зв`язку з подальшою необхідністю користування ВСП нерухомим майном позивача, на виконання умов договору № 392 від 10.03.2025 року для компенсації відповідних витрат були складені додаткові угоди до договору № 392 від 10.03.2025 року, якими було зобов`язано відповідача відшкодувати витрати за спожите водопостачання та водовідведення з 01.02.2025 по 30.11.2025 року. Дані суми коштів були сплачені відповідачем у повному обсязі.
Однак, за грудень 2025 року (останній місяць користування майном ВСП) відповідач відмовся укладати додаткову угоду, в якій були підтверджено користування ВСП нашим майном та відшкодування вартості спожитого водопостачання та водовідведення.
Водопостачання з 01.12.2025 по 31.12.2025 153 куб 39,000 грн = 5967,00, водовідведення з 01.12.2025 по 31.12.2025 153 куб 18,792 грн = 2875,18, додатковий приток зливних вод з 01.12.2025 по 31.12.2025 13,277 куб 18,792 грн = 249,50. Разом 9091,68 грн.
Загальна сума заборгованості за спожите водопостачання та водовідведення - 9091,68 грн, у т. ч. ПДВ 1515,28 грн.
Позивачем на адресу відповідача було направлено претензію від 13.03.2026, в якій порушено питання щодо відшкодування вартості за спожитих комунальних послуг ВСП за період з 01.12.2025 по 30.12.2025 року, з пропозицією підписати додаткові угоди до договорів № 392 від 10.03.2025 року та № 516 від 18.03.2025 року.
У відповіді на претензію від 13.03.2026 відповідач повідомив, що КЕВ м. Харків по суті визнає нашу претензію, але сплатити не має можливості оскільки відповідач є бюджетною установою, що фінансується з державного бюджету в рамках затвердженого бюджету розпорядника бюджетних коштів та рекомендував звернутися до суду.
Станом на час подання цього позову відповідачем не відшкодована вартість за спожиту ВСП електричну енергію за період з 01.12.2025 по 31.12.2025 у розмірі 212042,89 грн. та витрати за спожите водопостачання та водовідведення у розмірі 9091,68 грн.
Вказані обставини, на думку позивача, свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у судовому порядку, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам справи, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог і заперечень проти них, суд виходить з наступного.
Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки (стаття 11 ЦК України).
У відповідності до статті 509 ЦК України, статті 173 Господарського кодексу України (який був чинний на момент виникнення спірних правовідносин) (надалі - ГК України), в силу господарського зобов`язання, яке виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.
Відповідно до статей 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості.
Стаття 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до статті 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються Цивільним кодексом України, Законом України "Про ринок електричної енергії". Порядок постачання електричної енергії та взаємовідносин зі споживачами усіх форм власності регулюється спеціальним законодавством, що передбачає здійснення постачання (продаж) електричної енергії споживачу за договором про постачання електричної енергії.
Статтею 4 Закону України "Про ринок електричної енергії" учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах. Універсальні послуги надаються постачальником таких послуг виключно побутовим та малим непобутовим споживачам (частина 1 статті 63 вказаної Закону).
Відповідно до вимог статті 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.
Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно зі статтею 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідач своїм підписом в договорі взяв на себе обов`язок компенсувати позивачу суму спожитих користувачем комунальних послуг.
За загальним правилом, визначеним ч.1 ст.614 ЦК України, особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.
Суд зазначає, що стаття 617 ЦК України передбачає, що відсутність у боржника необхідних коштів, а також порушення зобов`язань контрагентами правопорушника не вважаються обставинами, які є підставою для звільнення боржника від відповідальності за порушення зобов`язання.
Положеннями статті 1 Цивільного кодексу України визначено, що однією із ознак майнових відносин є юридична рівність їх учасників, в тому числі й органів державної влади, а тому самі лише обставини, пов`язані з фінансуванням установи чи організації з державного бюджету України та відсутністю у ньому коштів, не виправдовують бездіяльність замовника та не заперечують обов`язку такого органу, який виступає стороною зобов`язального правовідношення, від його виконання належним чином.
Європейським судом з прав людини в рішенні від 18.10.2005 у справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" та в рішенні від 30.11.2004 у справі "Бакалов проти України" також зазначено, що відсутність бюджетного фінансування (бюджетних коштів) не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідно до положень статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Суду як джерело права.
Отже, відсутність у боржника необхідних коштів або взяття ним зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень не звільняє його від обов`язку виконати господарські зобов`язання.
Аналогічну правову позицію викладено у постановах Верховного Суду від 23.03.2018 у справі №904/6252/17, від 03.04.2018 у справі № 908/1076/17, від 07.11.2019 у справі №916/1345/18, від 30.03.2020 у справі № 910/3011/19.
Таким чином, посилання відповідача, як на підставу для відмови в позові, на те, що позивач не звертався до відповідача за відшкодуванням боргу у встановлені розумні строки та те, що відповідач є бюджетною установою, яка в своїй діяльності фінансується із державного бюджету, та є розпорядником бюджетних коштів виключно в рамках взятих на себе зобов`язань бюджетного періоду - є необґрунтованими.
Суд установив, що на час розгляду цієї справи відповідачем не відшкодована вартість за спожиту ВСП електричну енергію за період з 01.12.2025 по 31.12.2025 у розмірі 212042,89 грн та витрати за спожите водопостачання та водовідведення у розмірі 9091,68 грн.
Враховуючи вищевикладене, господарський суд доходить висновку, що грошові кошти в розмірі 221134,57 грн підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, а отже позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.
Згідно статті 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
За змістом статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (стаття 77 Господарського процесуального кодексу України).
Згідно статті 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Отже, підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними належними та допустимими доказами, не спростованими відповідачем та визнаються судом такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.
Вирішуючи питання розподілу судового збору, суд керується п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, відповідно до якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку із задоволенням позову в повному обсязі, судовий збір покладається на відповідача.
На підставі викладеного, керуючись статтями 124, 129-1 Конституції України, статтями 1, 4, 12, 20, 73, 74, 76-79, 86, 123, 129, 236-238, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд  

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.
Стягнути з Квартирно-експлуатаційного відділу міста Харків (м. Харків, вул. Григорія Сковороди, буд. 61, код ЄДРПОУ 07923280) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Арго Вектор Груп", (Харківська обл., Дергачівський р-н, с. Подвірки, вул. Сумський шлях, буд. 43, код ЄДРПОУ 21198294 ) заборгованість за спожиту електричну енергію/перетікання реактивної енергії у розмірі 212042,89 грн.
Стягнути з Квартирно-експлуатаційного відділу міста Харків (м. Харків, вул. Григорія Сковороди, буд. 61, код ЄДРПОУ 07923280) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Арго Вектор Груп", (Харківська обл., Дергачівський р-н, с. Подвірки, вул. Сумський шлях, буд. 43, код ЄДРПОУ 21198294 ) заборгованість за спожите водопостачання та водовідведення - 9091,68 грн.
Стягнути з Квартирно-експлуатаційного відділу міста Харків (м. Харків, вул. Григорія Сковороди, буд. 61, код ЄДРПОУ 07923280) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Арго Вектор Груп", (Харківська обл., Дергачівський р-н, с. Подвірки, вул. Сумський шлях, буд. 43, код ЄДРПОУ 21198294 ) витрати зі сплати судового збору у розмірі 2662,40 грн.
Видати наказ після набрання рішенням законної сили.
Відповідно до ст. 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Згідно з ст.ст. 256, 257 ГПК України, рішення може бути оскаржене до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення. 
Повне рішення складено "29" червня 2026 р. 

Суддя		Л.В. Шарко