ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2026 року	Львів	Справа № 569/4851/26 пров. № А/857/19171/26	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 

головуючого-судді Кузьмича С. М.,
суддів Курильця А.Р., Мікули О.І.,
за участю секретаря Березюка Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу за апеляційною скаргою Департаменту патрульної поліції на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 23 березня 2026 року (ухвалене головуючим – суддею Кучина Н.Г. у м.Рівне) у справі № 569/4851/26 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Поліцейського 2 взводу 2 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Рівненській області Романюк Дмитра Сергійовича про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із адміністративним позовом до відповідача в якому просив скасувати постанову серії ЕНА №6662641 від 13.02.2026, винесену поліцейським 2 взводу 2 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Рівненській області капралом поліції Романюком Дмитром Сергійовичем про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 4 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 20400 грн, а справу про адміністративне правопорушення - закрити.
В обґрунтування позовних вимог вказував на те, що однозначно заперечує факт керування транспортним засобом 13.02.2026 року о 18:00 год. за адресою: м. Рівне, вул. Коперника, 8. У вказаний час він перебував у салоні автомобіля як пасажир, а керування здійснювала інша особа. Водночас у постанові без належного доказового підтвердження зроблено категоричний висновок, що керував саме позивач, тоді як така ключова ознака складу адміністративного правопорушення за ч.4 ст.126 КУпАП як «керування транспортним засобом конкретною особою» має бути доведена, а не ґрунтуватися на припущенні.
Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 23.03.2026 позов задоволено частково. Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №6662641 від 13.02.2026, винесену поліцейським 2 взводу 2 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Рівненській області капралом поліції Романюком Дмитром Сергійовичем про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП ОСОБА_1 скасовано та направлено справу на новий розгляд до Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Приймаючи оскаржене рішення суд першої інстанції виходив з того, що належних та допустимих доказів, що на момент винесення постанови за ст.126 КУпАП, керування транспортним засобом здійснювалось саме ОСОБА_1 матеріали справи не містять, натомість з нагрудної камери поліцейського вбачається, що ОСОБА_1 виходить з пасажирського сидіння автомобіля.
Вказане рішення в апеляційному порядку оскаржив відповідач, у апеляційній скарзі покликається на те, що оскаржуване рішення винесене з порушенням норм матеріального права, з неповним з`ясуванням обставин справи та є незаконним, просить рішення суду першої інстанції скасувати та в прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову.
Зокрема в апеляційній скарзі зазначає, що до відзиву на позовну заяву було долучено представником Департаменту патрульної поліції відеозаписи із нагрудної камери поліцейського, з яких вбачається спілкування із гр. ОСОБА_1 та загалом подія 13.02.2026. На фрагменті clip–0: з 00 хв. 18 сек по 00 хв. 25 сек.; з 04 хв. 27 сек. по 05 хв. 30 сек. чітко вбачається надання пояснень гр. ОСОБА_1 на місці події. Також звертає увагу суду на той факт, що дані пояснення підтверджуються постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 06.03.2026 по справі №569/4063/26 за ст. 124 КУпАП та постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 06.03.2026 по справі №569/4093/26 за ст. 122-4 КУпАП відносно ОСОБА_1 .
Зазначає, що при події, яка відбувалась 13.02.2026 за участі гр. ОСОБА_1 , відносно останнього працівниками патрульної поліції було складено адміністративні матеріали за статтею 124 КУпАП та статтею 122-4 КУпАП. Дані матеріали перебували на розгляді у Рівненському міському суді Рівненської області.
Під час дослідження доказів та надання сторонами пояснень в судовому засіданні 20 березня 2026 року в приміщенні Рівненського міського суду Рівненської області по справі №569/4851/26, позивачем ОСОБА_1 було повідомлено суд про факт притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП та за ст. 122-4 КУпАП.
Позивачем було також зазначено, що в судових засіданнях в яких розглядались адміністративні матеріали за ст. 124 КУпАП та ст. 122-4 КУпАП, факт керування транспортним засобом Mercedes з номерним знаком НОМЕР_1 та факт вчинення ним дорожньо-транспортної пригоди 13.02.2026 року о 18 год. 00 хв. було визнано повністю, а матеріальну шкоду потерпілому було сплачено.
Також позивачем не заперечувалось усвідомлення позбавлення його права керування транспортними засобами на підставі постанови Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27.06.2023 року у справі № 161/9213/23 на 5 (п`ять) років та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 40800 (сорок тисяч вісімсот) гривень.
Позивач скористався своїм правом та подав відзив на апеляційну скаргу в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.
Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, а тому колегія суддів, відповідно до ч. 4ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України, вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а рішення суду першої інстанції – скасувати, з наступних підстав.
З матеріалів справи слідує, що поліцейським 2 взводу 2 роти 1 батальйону управління патрульної поліції Рівненської області капралом поліції Романюком Дмитром Сергійовичем 13.02.2026 складено постанову серії ЕНА №6662641 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП та накладено штраф у розмірі 20 400,00 грн.
Підставою для винесення оскаржуваної постанови стало те, що ОСОБА_1 13.02.2026 о 18 год. 00 хв. в м. Рівне, по вул. Коперника, 8, керував транспортним засобом Mercedes з номерним знаком НОМЕР_1 , не маючи права керування транспортним засобом відповідної категорії, а саме: був позбавлений права керування транспортним засобом на підставі постанови Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27.06.2023 року у справі № 161/9213/23, чим порушив п. 2.1.а Правил дорожнього руху України та ст. 15 Закону України «Про дорожній рух».
На підтвердження вказаних обставин сторонами надано копію постанови, відеозапис з нагрудної камери поліцейських.
Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27.06.2023 року у справі № 161/9213/23 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 40800 гривень з позбавленням права керування транспортним засобом на строк 5 років. Згідно даних Єдиного державного реєстру судових рішень постанова набрала законної сили 10.07.2023.
Постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 06 березня 2026 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого за ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.
Постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 06 березня 2026 року провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 122-4 КУпАП закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП.
Позивач вважаючи оскаржену постанову незаконною, звернувся до суду з відповідними позовними вимогами.
Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.
Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.
За правилами ч. 5 ст. 160 КАС України право оскаржити рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень мають особи, права, свободи та інтереси яких відповідні рішення, дії чи бездіяльність порушують.
Відповідно до п. 1.3. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 (далі - ПДР) учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
Згідно п. 2.1 «а» ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
Згідно ч. 4 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами, тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відтак згідно наведеного вище колегія суддів встановила, що передбачено відповідальність за порушення правил керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.
Статтею 9 КУпАП закріплено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, зокрема, поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством.
Згідно зі ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, зокрема, правил дорожнього руху.
Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
Положеннями п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справи України від 07.11.2015 № 1395, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.
Постанова виноситься в разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених, зокрема, ч.ч. 1, 2, 4 ст. 126 КУпАП.
Згідно із ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1 279-8 цього Кодексу.
В силу положень ч. 1 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. 
Згідно з ч. 1 ст. 75 КАС України достовірним є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, а ч.1, 2 ст.76 КАС України передбачає, що достатнім є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування та суд вирішує питання про достатність доказів відповідно до свого внутрішнього переконання.
Статтею 40 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.
Положення цього Закону надають право поліції використовувати інформацію відеозапису в якості речового доказу наявності або відсутності факту правопорушення.
Відповідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно з матеріалами справи на підтвердження вчиненого позивачем адміністративного правопорушення відповідачем надано відеозапис, який на переконання суду є належним доказом у справі.
За правилами ч. 1 т. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.
Як згадувалось вище, що оскаржуваною постановою позивача притягнуто до відповідальності за керування транспортним засобом будучи позбавленим такого права керування.
Так, постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27.06.2023 року у справі № 161/9213/23 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 40800 гривень з позбавленням права керування транспортним засобом на строк 5 років. Згідно даних Єдиного державного реєстру судових рішень постанова набрала законної сили 10.07.2023.
Згідно з ч. 6 ст. 78 КУпАП, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду в справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Відповідно до приписів ст. 317-1 КУпАП виконання постанови про позбавлення права керування транспортним засобом здійснюється шляхом вилучення посвідчення водія на строк позбавлення права керування транспортними засобами та внесення до єдиної інформаційної системи Міністерства внутрішніх справ України відомостей про позбавлення права керування транспортним засобом на строк, визначений постановою, та про вилучення посвідчення водія.
Особа вважається позбавленою права керування транспортним засобом після набрання законної сили рішенням суду про позбавлення цього права.
Якщо посвідчення водія не було тимчасово вилучено в порядку, передбаченому статтею 265-1 цього Кодексу, особа, позбавлена права керування транспортним засобом, зобов`язана негайно здати посвідчення водія до уповноважених органів Національної поліції.
У разі виявлення в особи посвідчення водія, яке підлягає здачі, його вилучення здійснюється поліцейським.
Після закінчення строку позбавлення права керування транспортним засобом посвідчення водія повертається в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Згідно з п. 20 розділу Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затв. Постановою КМ України № 340 від 08.05.1993 (із відповідними змінами та доповненнями), позбавлення водіїв права на керування транспортними засобами здійснюється відповідно до законодавства.
Рішення суду про позбавлення права на керування транспортними засобами протягом трьох робочих днів з моменту його отримання/винесення надсилається посадовою особою Національної поліції до територіального сервісного центру МВС за місцем проживання особи, зазначеним у цьому рішенні.
Повернення посвідчень водія особам, позбавленим права на керування транспортними засобами (крім осіб, позбавлених права на керування транспортними засобами за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення), здійснюється після складення теоретичного і практичного іспитів. У разі коли в посвідченні водія зазначено дві або більше категорій на право керування транспортними засобами теоретичний та практичний іспити складаються за вищою із категорій, зазначених у посвідченні водія, що повертається.
Особам, позбавленим права на керування транспортними засобами за керування такими засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, посвідчення водія повертається після обов`язкового проходження позачергового медичного огляду та складення теоретичного і практичного іспитів з урахуванням вимог абзацу третього цього пункту.
Повернення посвідчення водія (у тому числі отриманого вперше) особам, позбавленим права на керування транспортними засобами за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, здійснюється після закінчення строку позбавлення без складення іспитів.
Вилучені посвідчення водія зберігаються у територіальному сервісному центрі МВС за місцем проживання осіб, зазначеним у рішенні про позбавлення права на керування транспортними засобами.
Із змісту наведених норм слідує, що чинним законодавством чітко визначено, що особа вважається позбавленою права керування транспортним засобом після набрання законної сили постановою суду про позбавлення цього права.
Після закінчення строку позбавлення права керування транспортним засобом посвідчення водія повертається в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Отже, до моменту повернення посвідчення водія в установленому порядку особа вважається такою, що позбавлена права керування транспортним засобом; будь-якого механізму отримання нових водійських прав законом не передбачено.
Враховуючи зазначене, колегія суддів дійшла висновку, що на момент винесення оскаржуваної постанови позивач був позбавлений права керування транспортними засобами, та не мав законних підстав керувати автомобілем, що не заперечується позивачем.
Разом з цим, як на підставу відсутності своєї вини позивач вказує, що він на момент притягнення його до адміністративної відповідальності не керував транспортним засобом 13.02.2026 року о 18:00 год. за адресою: м. Рівне, вул. Коперника, 8.
Однак такі доводи позивача колегія суддів вважає спростованими згідно відеоматеріалів наявних в матеріалах справи.
Так, до відзиву на позовну заяву було долучено представником Департаменту патрульної поліції відеозаписи із нагрудної камери поліцейського, з яких вбачається спілкування із ОСОБА_1 та загалом подія 13.02.2026. На фрагменті clip–0: з 00 хв. 18 сек по 00 хв. 25 сек.; з 04 хв. 27 сек. по 05 хв. 30 сек. чітко вбачається надання пояснень ОСОБА_1 на місці події. 
Згідно пояснень ОСОБА_1 , останній не заперечує факт керування транспортним засобом Mercedes з номерним знаком НОМЕР_1 13.02.2026 року о 18:00 год. за адресою: м. Рівне, вул. Коперника, 8 та факт вчинення ним дорожньо-транспортної пригоди, а лише намагається переконати власника пошкодженого авто про відшкодування завданої шкоди.
Щодо наданих пояснень ОСОБА_1 на інших відеозаписах, на яких він заперечує факт керування транспортним засобом Mercedes з номерним знаком НОМЕР_1 13.02.2026 року о 18:00 год. за адресою: м. Рівне, вул. Коперника, 8 то така поведінка на переконання колегії суддів свідчать про намагання уникнути відповідальності за вчинене правопорушення, оскільки на момент прибуття поліцейських позивач стверджував протилежне.
Ба більше, представником Департаменту патрульної поліції було долучено до матеріалів справи №569/4851/26 постанову Рівненського міського суду Рівненської області від 06.03.2026 по справі №569/4063/26 за ст. 124 КУпАП та постанову Рівненського міського суду Рівненської області від 06.03.2026 по справі №569/4093/26 за ст. 122-4 КУпАП.
Як вбачається із постанови Рівненського міського суду Рівненської області від 06.03.2026 по справі №569/4063/26 за ст. 124 КУпАП: «13.02.2026, о 18 год 00 хв, в м. Рівне по вул. Коперника, 8, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Mercedes-Benz C220», д.н.з. НОМЕР_2 , не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не реагував на її зміни, здійснюючи рух заднім ходом, не впевнився у безпечності маневру, не звернувся за допомогою до громадян, внаслідок чого здійснив наїзд на транспортний засіб «Renault Megane», д.н.з. НОМЕР_3 , що стояв без руху, чим порушив вимоги п. 10.9 Правил дорожнього руху. Внаслідок зіткнення транспортні засоби зазнали механічних ушкоджень та завдано матеріальних збитків.
Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.
В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення визнав повністю, підтвердив обставини, викладені в протоколі. 
Потерпілий ОСОБА_2 в судовому засіданні підтвердив обставини, викладені в протоколі, вказав, що не бачив момент зіткнення транспортних засобів, йому про це повідомила інша особа, яка викликала працівників поліції, пояснив, що спілкувався на місці події з ОСОБА_1 , останній підтвердив причетність до дорожньо-транспортної пригоди, зазначив, що покладається на розсуд суду щодо результату розгляду справи.».
Як вбачається із постанови Рівненського міського суду Рівненської області від 06.03.2026 по справі №569/4093/26 за ст. 122-4 КУпАП: «В протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №590749 від 13.02.2026 зазначено, що 13.02.2026, о 18 год 00 хв, в м. Рівне по вул. Коперника, 8, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Mercedes-Benz C220», д.н.з. НОМЕР_2 , здійснив зіткнення з транспортним засобом «Renault Megane», д.н.з. НОМЕР_3 , та залишив на порушення встановлених правил місце дорожньо-транспортної пригоди, до якої він причетний, чим порушив вимоги п. 2.1.а Правил дорожнього руху України.
Такі дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ст. 122-4 КУпАП.
В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав, пояснив, що не мав умислу на залишення місця дорожньо-транспортної пригоди, вказав, що не відчув зіткнення з іншим транспортним засобом, наголосив, що потім працівники поліції йому зателефонували і він відразу повернувся на місце події, зазначив, що відшкодував потерпілому завдані збитки.
Потерпілий ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснив, що спілкувався на місці події з ОСОБА_1 , останній підтвердив свою причетність до дорожньо-транспортної пригоди, вказав, що немає жодних претензій до водія, зазначив, що покладається на розсуд суду щодо результату розгляду справи.».
Суд враховує, що наведені вище постанови хоча і були ухваленні після притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП, 06.03.2026, однак на момент винесення судом першої інстанції рішення у цій справі, 23.03.2026, такі були наявні в матеріалах справи і мали братися до уваги, оскільки зі змісту останніх підтверджується, що на момент притягнення позивача до адміністративної відповідальності, 13.02.2026, працівниками поліції було встановлено факт керування позивачем не маючи права керування транспортним засобом 13.02.2026, о 18 год 00 хв, в м. Рівне по вул. Коперника, 8, ОСОБА_1 , транспортним засобом «Mercedes-Benz C220», д.н.з. НОМЕР_2 .
За огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку про необґрунтованість доводів позивача про відсутність його вини у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП, оскільки такі підтверджені належними доказами і не спростовані позивачем.
Відтак, враховуючи наведене вище, колегія суддів вважає, що під час встановлення адміністративного правопорушення, а також накладення адміністративного стягнення на позивача, поліцейський діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог.
Відповідно до п. 4 ч. 1, ч. 2 ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Переглянувши рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване рішення через неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення норм матеріального права підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову в задоволенні позову.
Щодо розподілу судових витрат, то такий у відповідності до ст.139 КАС України не здійснюється.
Керуючись статтями 139, 229, 243, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції задовольнити.
Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 23 березня 2026 року у справі № 569/4851/26 скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя	 	С. М. Кузьмич 	
судді	 	А. Р. Курилець 	
 	 	О. І. Мікула