Справа № 591/480/26	

Провадження № 2-а/591/17/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2026 року м. Суми
Зарічний районний суд м. Суми в складі судді Северинової А.С., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи справу № 591/480/26 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

в с т а н о в и в :

У січні 2026 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом та просить визнати протиправною та скасувати постанову серії ЕНА №6424723 від 28 грудня 2025 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, а справу про адміністративне правопорушення закрити.
Позовна заява мотивована тим, що постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності є незаконною. За змістом оскаржуваної постанови позивач, керуючи транспортним засобом MAZDA 6 реєстраційний номер НОМЕР_1 по автодорозі Н 07 на 232 км у населеному пункті Недригайлів перевищив встановлені обмеження швидкості руху більше як на 50 км/год, що зафіксовано на лазерний вимірювач швидкості TruCAM LTI 20/20 tc 008384, чим порушив п.12.4 Правил дорожнього руху України (далі по тексту - ПДР України). На вказане позивач зазначив, що по-перше, що він рухався зі швидкістю 65 км/год і показники приладу вимірювання швидкості у 111 км/год є хибними, а погодні умови не відповідали для вимірюванню швидкості на відстані 400 метрів (зокрема йшов липкий сніг, а від зустрічних автомобілів підіймався туман від водяного пилу з дорожнього покриття). Водночас, ознайомлюючись з наданим інспектором доказом, враховуючи той факт що патрульні поліції знаходилися на окраїнах населеного пункту, а не в центральній його частині, стає незрозумілим що його автомобіль рухався саме в межах населеного пункту, де діє обмеження швидкості руху до 50 км/год. Позивач зауважує, що під час здійснення вимірювання швидкості спостерігалися складні погодні умови, а саме липкий сніг. Це є критичним фактором, який згідно з технічною документацією TruCAM LTI 20/20 унеможливлює отримання точного результату. Щодо недостовірності показників приладу TruCAM позивач вказує, що саме, враховуючи напрямок руху автомобіля позивача, під час фіксації швидкості інспектор стояв на значній відстані від краю проїзної частини на перпендикулярній другорядній дорозі, що створило значний кут вимірювання виробником приладу. TruCAM передбачено, що для коректного вимірювання пристрій має бути встановлений з урахуванням компенсації кута, або кут має бути мінімальним. Даний кут залежить від кривизни дороги, відстані на якому розташований прилад від краю дороги і відстані між приладом і автомобілем. Крім того, в постанові серії ЕНА №6424723 не зазначено, чи вносилися в налаштування приладу корективи щодо кута («L-діапазон» або кутова поправка), та на якій саме відстані від дороги перебував інспектор. Будь-яка похибка або неточність у вимірюванні, спричинена неправильним розташуванням інспектора відносно траєкторії руху його автомобіля, згідно з ч. 3 ст. 62 Конституції України, має тлумачитися на користь водія. Як вбачається з матеріалів справи, інспектором поліції Глуходідом О.А. при винесенні постанови не враховано таку похибку вимірювального пристрою. Офіційний показник приладу - це «брутто» число швидкості, яке без врахування похибки не може бути об`єктивною підставою для притягнення до відповідальності. А також вимірювання швидкості було здійснено на відстані 400 метрів. Позивач наполегливо стверджує, що результати вимірювання на такій дистанції є недопустимими з огляду на те, що під час фіксації його автомобіля прилад TruCAM знаходився в руках інспектора. Прилад, який тримає в руках людина, за визначенням не може працювати в автоматичному режимі, оскільки саме людина обирає ціль, момент натискання на кнопку та тривалість фіксації.
Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 26 січня 2026 року позовну заяву залишено без руху.
Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 27 лютого 2026 року відкрито провадження у справі за вказаним адміністративним позовом та вирішено розглянути справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
02 березня 2026 року від відповідача Департаменту патрульної поліції надійшла заява про продовження процесуального строку для подачі відзиву.
Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 03 березня 2026 року заяву Департаменту патрульної поліції задоволено, продовжено відповідачу процесуальний строк для подання відзиву.
11 березня 2026 року відповідачем надано відзив на позов, у якому відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог та вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 є безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. При цьому, зазначає, що 28.12.2025 року близько 12 год. 28 хв. в Сумській області, Роменського району, селище Недригайлів, автомобільна дорога Н-07, км. 232 водій керуючи транспортним засобом MAZDA 6, номерний знак НОМЕР_2 в населеному пункті, позначеному дорожнім знаком 5.49 «Початок населеного пункту» рухався зі швидкістю 111 (сто одинадцять) км./год., що на 61 (шістдесят один) км./год. перевищує дозволену, правопорушення зафіксоване на прилад LTI 20/20 TruCAM II (серійний номер ТС 008384), чим порушив п. 12.4 Правил дорожнього руху, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі ПДР), за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 4 ст. 122 КУпАП. 
Фіксація перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортного засобу під керуванням позивача була здійснена за GPS координатами 50°50'17.47"N, 33°54'06.04"E. Згідно координат, які автоматично визначає прилад LTI 20/20 TruCam II (серійний номер ТС008384), за допомогою влаштованого GPS навігатора, під час фіксування швидкості автомобіль під керуванням позивача знаходився на відстані 421,2 м. від приладу LTI 20/20 TruCam II (серійний номер ТС008384). Під час фіксації перевищення швидкісного руху в приладі TruCAM використовується GPS-система, базована на супутниках, що надає можливість автоматично встановлювати та синхронізувати координати та час. Тобто, фіксація перевищення швидкісного режиму поліцейськими здійснювалася в межах населеного пункту і цей факт можливо перевірити через інтернет мережу на офіційному сайті (https:www.google.com.ua/maps) ввівши зазначену адресу. Дослідивши вказані GPS координатами за допомогою ресурсу Google Maps, можна дійти до висновку, що фіксування швидкості автомобіля під керуванням позивача здійснено в межах населеного пункту - селище Недригайлів, Роменського району, Сумської області. Разом з цим, з метою підтвердження фактичної наявності дорожніх знаків 5.49 «Початок населеного пункту», які інформують про початок населеного пункту селище Недригайлів, Роменського району, Сумської області на зазначеній ділянці дороги, де рухався позивач надається копія листа Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Сумській області від 24.02.2026 року за вих. № 02/362 щодо офіційного підтвердження встановлення вказаних дорожніх знаків.
Відповідно до свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/35379 від 20.11.2025 року лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів LTI 20/20 TruCAM II № ТС008384 відповідає вимогам технічної документації на вимірювач.
Згідно п. 12.4 Правил дорожнього руху у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.
З вищевикладеного можна зробити висновок, що позивач не обрав безпечної швидкості руху, в результаті чого перевищив встановлені обмеження руху в населеному пункті, чим порушив п. 12.4 ПДР України.
Крім того, правомірність використання приладу TruCam саме в ручному режимі також підтверджується листом Державного підприємства «Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів» Міністерства економічного розвитку та торгівлі (ДП «УКРМЕТРТЕСТСТАНДАРТ») від 01 жовтня 2019 року за № 22-38/49, відповідно до якого лазерний вимірювач TruCam відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, тобто конструктивно створений для утримання в руках під час вимірювання. Крім основного, ручного режиму роботи, вимірювач TruCam також може бути встановлений на триногу для проведення вимірювання швидкості руху транспортного засобу в автоматичному режимі.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що 28 грудня 2025 року відповідачем винесено постанову серії ЕНА №6424723 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою на позивача накладено адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 1700 грн (а.с. 27).
Зі змісту постанови вбачається, що 28 грудня 2025 року о 12-годині 29 хв. у с-щі Недригійлів на дорозі Н 07 232 км водій, керуючи транспортним засобом MAZDA 6, реєстраційний номер НОМЕР_2 , в населеному пункті рухався зі швидкістю 111 км/год., чим перевищив встановлені обмеження швидкості руху більше як на 50 км/год., що зафіксовано лазерним вимірювачем швидкості trucam lti 20/20 tc 008384, нагрудним відео реєстратором 470825, чим порушив п. 12.4 ПДР України. 
Не погодившись із винесеною постановою інспектора патрульної поліції, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (із змінами та доповненнями, далі ПДР).
Пунктом 1.9. розд. 1 ПДР встановлено, що особи, які порушують ці Правила несуть відповідальність згідно із законодавством.
Підпунктами «б» п. 12.9 розд. 12 ПДР визначено, що водієві забороняється: перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту "и" пункту 30.3 цих Правил.
Відповідно до п. 12.4 розд. 12 ПДР у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.
Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП України обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Статтею 248 КУпАП визначено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється на засадах рівності перед законом і органом (посадовою особою), який розглядає справу, всіх громадян незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мови та інших обставин.
Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).
Отже, особа, яка уповноважена розглядати справу про адміністративне правопорушення зобов`язана по-перше, встановити склад правопорушення, яким згідно статті 9 КУпАП протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, по-друге, дослідити докази та оцінити їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).
Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно зі статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.
Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.
Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.
Відповідно до ч. 1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
У відповідності до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Відповідачем не надано на підтвердження своєї позиції по справі відеозаписи з приладу TruCam LTІ 20/20 та нагрудної камери поліцейського, так як відповідач не має можливості їх надати у зв`язку з тим, що сплинув строк зберігання відеозаписів 30 діб. 
Надані відповідачем матеріали на оптичному диску підпадають під визначення електронного доказу, встановленого ст. 99 КАС України, отже, копії зазначених доказів мають бути засвідчені електронним цифровим підписом або мають бути надані суду в оригіналі, що також передбачає наявність на них, серед іншого, ознак цифрового підпису автора.
Шляхом огляду змісту оптичного диску, судом встановлено, що на відеозаписах відсутній цифровий підпис як їх автора так і особи, уповноваженої на виготовлення даних копій, а також диск є пошкодженим, тому неможливо встановити факт правопорушення.
Таким чином, суд дійшов висновку про відсутність доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення і, як наслідок, протиправність притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення ч. 4 ст. 122 КУпАП, у зв`язку із відсутністю належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, зазначених в постанові серія ЕНА №6424723 від 28 грудня 2025 року.
Щодо доводів позивача про недопустимість доказів, отриманих в порушення порядку, визначеного ст. 40 Закону № 580-VІІІ, то суд зазначає, що положення ст. 40 Закону № 580-VІІІ унормовують, що при проведенні фіксації швидкості певного транспортного засобу автоматична фото- і відеотехніка повинна бути розміщена в порядку визначеному вказаною нормою Закону (стаціонарно вмонтованим способом), натомість ручне розміщення засобів автоматичної фото- і відеотехніки для вимірювання та фіксації швидкості суперечить приписам ст. 40 названого Закону.
За таких обставин, суд погоджується з доводами позивача про те, що законодавчо не визначено іншого способу та порядку використання лазерних вимірювачів TruCam працівниками патрульної поліції ніж розміщення виключно в порядку ст. 40 Закону № 580-VІІІ. При цьому, лист Державного підприємства «Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів» від 01.10.2019 року № 22-38/49 про те, що лазерний вимірювач TruCam відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, на який послався відповідач у відзиві, не є нормативно-правовим актом, який змінює чи припиняє порядок використання та розміщення засобів автоматичної фото- і відеотехніки для фіксації виявлених порушень правил дорожнього руху.
На підставі викладеного, беручи до уваги встановлені під час судового розгляду справи обставини, суд дійшов висновку про протиправність притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 122 КУпАП, а тому оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення підлягає скасуванню, з закриттям провадження по справі про адміністративне правопорушення.
Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Отже, судовий збір в розмірі 665 грн 60 коп., сплачений позивачем при зверненні до суду з даним позовом, підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 .
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 8, 9, 77, 139, 242-246, 286 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.
Скасувати постанову серії ЕНА №6424723 від 28 грудня 2025 року у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 122 КУпАП, якою на ОСОБА_1 було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1700 грн.
Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 122 КУпАП – закрити. 
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції (03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, 3, код ЄДРПОУ 40108646) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) судові витрати зі сплати судового збору в сумі 665 грн 60 коп. 
Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .
Відповідач: Департамент патрульної поліції Національної поліції України, місцезнаходження: м. Київ, вул. Федора Ернста, буд.3.
Повне судове рішення складено 19 червня 2026 року.

Суддя А.С. Северинова