Справа № 474/1135/25
Провадження № 2/474/183/26
РІШЕННЯ
Іменем України
(заочне)
21.05.26р. с-ще Врадіївка

Врадіївський районний суд Миколаївської області у складі:
головуючого судді Сокола Ф.Г.
за участю секретаря судового засідання Лисейко Т.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Фінансова компанія “ЕЛІТ ФІНАНС” до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

встановив:

21.11.2025р. Товариства з обмеженою відповідальністю “Фінансова компанія “ЕЛІТ ФІНАНС” (далі - позивач) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 (далі - відповідач), в якому просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 26 940 грн. 65 коп.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 18.08.2017р. АТ “Альфа Банк” та ОСОБА_1 шляхом акцептування банком пропозиції клієнта (оферти) уклали угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії. Мета кредиту - для особистих потреб. Ліміт кредитної лінії у розмірі 200 000 грн. Процентна ставка 26% річних. Тип процентної ставки - фіксований. Обов`язковий мінімальний платіж запропоновано встановити у розмірі 7% від суми загальної заборгованості за кредитною лінією, але не менше 50 грн.
АТ “Альфа Банк” прийняв пропозицію відповідача на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії.
Таким чином, відповідач погодився на приєднання до публічної пропозиції, підтвердив акцептування публічної пропозиції на укладення зазначеного договору і приєднався до умов договору, погодився з усіма умовами обраної програми кредитування в редакції, що діяла на час його підписання.
Паспорт споживчого кредиту надавався для ознайомлення відповідачу та він погодився з ним, підписуючи угоду. Вказаний документ на момент отримання відповідачем кредитних коштів містив умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами зазначеному в цьому документі, що додані до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. 
Взяті на себе зобов`язання за кредитним договором кредитор виконав своєчасно і в повному обсязі, надавши відповідачу у розпорядження кредитні кошти.
20.12.2021р. між АТ “Альфа Банк” та ТОВ “ФК “Еліт Фінанс” було укладено договір факторингу за умовами якого право вимоги за кредитним договором від 18.08.2017р. перейшло до ТОВ “ФК “Еліт Фінанс”.
Станом на 20.12.2021р. загальна сума заборгованості за кредитним договором становила 26 940 грн. 65 коп.
Також позивач просив стягнути з відповідача на свою користь витрати на професійну правову допомогу у розмірі 9 200 грн.
Представники позивача Наваренко В.Г., Плачинда К.О. в судові засідання 16.02.2026р. та 21.05.2026р. не з`явилися, хоча належним чином в порядку, визначеному ст.ст. 128-130 ЦПК України, повідомлені про час, дату і місце судового розгляду. Водночас у заяві від 16.12.2025р. та у заяві від 23.03.2026р. представник позивача Плачинда К.О. просив розглядати позовну заяву за відсутності представника, дав згоду на ухвалення заочного рішення. 
Відповідач в судові засідання 16.02.2026р. та 21.05.2026р. не з`явився, хоча належним чином в порядку, визначеному ст.ст. 128-130 ЦПК України, повідомлений про час та місце судового розгляду шляхом направлення судових повісток рекомендованим поштовим відправленням за зареєстрованим місцем проживання, а також шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України про виклик відповідача до суду. Відповідач про причини неявки суд не повідомив, а також не подав до суду відзив на позовну заяву та заяви про розгляд справи за його відсутності чи відкладення розгляду справи.
Судове засідання призначене на 24.03.2026р. не відбулося (наказ по Врадіївському районному суду №31-о/с від 24.03.2026р.). 
З огляду на приписи ст.ст. 211 та 223 ЦПК України, суд визнав за можливе розглянути справу по суті без участі сторін за наявними у справі доказами.
21.05.2026р. судом в порядку, визначеному ст.ст. 280, 281 ЦПК України, постановлено ухвалу про заочний розгляд справи.
Дослідивши письмові докази, судом встановлено наступне.
У Оферті на укладення Угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії від 17.08.2017р. ОСОБА_1 запропонував банку укласти Угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії: найменування продукту - “Максимум готівка”; відкритий клієнту рахунок у валюті - гривня та випуску міжнародної платіжної картки MC Debit World строком дії 3 роки з моменту її випуску. Клієнту надається кредит шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії по рахунку на наступних умовах: ліміт відновлювальної кредитної лінії у розмірі 200 000 грн., (сума кредиту, що є доступна в момент укладення Угоди становить 2 000 грн.). Процентна ставка за користування відновлювальною кредитною лінією - 26 % річних. Розмір обов`язкового мінімального платежу - 7% від суми загальної заборгованості за відновлювальною кредитною лінією, але не менше 50 грн., дата сплати якого - до останнього дня платіжного періоду який починається з дня наступного за останнім днем попереднього розрахункового періоду і закінчується на 25 день, з моменту закінчення попереднього розрахункового періоду. Позовна давність за спорами, що випливають з Угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, включаючи, але не обмежуючись відшкодуванням збитків, сплати неустойки (штрафів) становить 50 років. Він же, в Оферті запропонував банку щомісячно інформувати його шляхом направлення смс-повідомлення на номер мобільного телефону, вказаний у Анкеті-заяві про Акцепт або у інший спосіб обраний ним у цій Анкеті-заяві про суму коштів, які складають Обов`язковий щомісячний платіж, що сплачується в дату, яка припадає для його сплати. За прострочення сплати обов`язкового щомісячного платежу зобов`язався сплатити штраф 50 грн. за кожний прострочений обов`язковий платіж та 150 грн., якщо прострочена заборгованість не була повернута протягом 5 днів з дня її виникнення.
Відповідно до Акцепту пропозиції на укладення Угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії від 17.08.2017р. зазначено, що ПАТ “Альфа-Банк” підтверджує, що приймає ОСОБА_1 , що містяться в Оферті на укладення Угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, укласти з Банком Угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, що укладається згідно з умовами Договору про комплексне банківське обслуговування, що укладений між банком та клієнтом раніше. Найменування продукту - “Максимум готівка”; відкритий клієнту рахунок - у валюті гривня та випуску міжнародної платіжної картки MC Debit World строком дії 3 роки з моменту її випуску. Клієнту надається кредит шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії по рахунку на наступних умовах: ліміт відновлювальної кредитної лінії у розмірі 200 000 грн., (сума кредиту, що є доступна в момент укладення Угоди становить 2 000 грн.). Сума кредиту, що може бути доступна клієнту у будь якому випадку не може перевищувати ліміт відновлювальної кредитної лінії - 200 000 грн. Процентна ставка за користування відновлювальною кредитною лінією - 26 % річних. Розмір обов`язкового мінімального платежу - 7% від суми загальної заборгованості за відновлювальною кредитною лінією, але не менше 50 грн., дата сплати якого - до останнього дня платіжного періоду який починається з дня наступного за останнім днем попереднього розрахункового періоду і закінчується на 25 день, з моменту закінчення попереднього розрахункового періоду. Про суму коштів які складають Обов`язковий щомісячний платіж, що сплачується в дату, що призначена для сплати обов`язкового щомісячного платежу банк щомісячно інформує клієнта за допомогою смс-повідомлення на номер мобільного телефону, вказаний у Анкеті-заяві про Акцепт або у інший спосіб обраний ним у цій Анкеті-заяві.
Договірне списання банком коштів з рахунку клієнту, в т.ч. на оплату страхових платежів, передбачено у розділі 7 Акцепту пропозиції на укладення Угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії від 17.08.2017р.
У розділі 9 Акцепту пропозиції на укладення Угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії від 17.08.2017р. сторони погодили встановити, що позовна давність за спорами, що випливають з Угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, включаючи, але не обмежуючись відшкодуванням збитків, сплати неустойки (штрафів) становить 50 років. 
За повне або часткове прострочення сплати обов`язкового рівного платежу клієнт зобов`язаний сплати на користь банку штраф 50 грн. за кожний прострочений обов`язковий рівний платіж та додатково 150 грн. в разі, якщо прострочена заборгованість не була повернута протягом 5 днів з моменту її виникнення (розділ 9 Акцепту пропозиції на укладення Угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії від 17.08.2017р.).
Оферта на укладення Угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії та Акцепт пропозиції на укладення Угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії складають Єдиний документ, та набирає чинності з моменту підписання банком цього Акцепту та надання суми кредиту, що вказана у цьому Акцепті (розділ 10 Акцепту пропозиції на укладення Угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії від 17.08.2017р.).
Також 17.08.2017р. ОСОБА_1 підписано Паспорт споживчого кредиту, який містить умови кредитування аналогічні Угоді про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії від 17.08.2017р., та ним же підписано Таблицю обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (розміщена у нижній частині Паспорту споживчого кредиту), у якій міститься інформація про реальну річну процентну ставку 52,25% річних, строк кредитування 12 місяців, суму щомісячного платежу 865 грн. та загальну вартість кредиту 10 785 грн. 
Відповідно до виписки по рахунку з кредитною карткою MC НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_2 за період з 18.08.2017р. до 18.12.2021р. (внутрішньобанківські операції за рахунком та фінансові транзакції за рахунком), а також з розрахунку заборгованості за кредитом станом на 22.12.2021р. вбачається, що 18.08.2017р. відповідачеві було встановлено кредитний ліміт у сумі 2 000 грн. 00 коп., який в подальшому неодноразово збільшувався, останнього разу 20.11.2019р. - новий кредитний ліміт 1 500 грн. 00 коп. Протягом строку кредитування відповідач користувався кредитною карткою, здійснював придбання товарів та послуг, а також зняття готівки (останнього разу 13.10.2020р.), та в цей же період відповідачу нараховувалися (списувалися) наступні платежі: нараховані комісії (комісія за обслуговування основної картки, комісія за розрахунково-касове обслуговування) 19 820 грн. 12 коп. та сплачені (списані) - 19 820 грн. 12 коп.; відсотки нараховані 12 546 грн. 54 коп. та сплачені (списані) 9 892 грн. 22 коп.; неустойка (штрафи) нараховані в період з 17.05.2018р. до лютого 2019р. - 1 100 грн. 00 коп. та сплачені (списані) - 1 100 грн. 00 коп. На кінець періоду сума заборгованості загальна 26 940 грн. 65 коп., з них: прострочене тіло кредиту - 24 120 грн. 38 коп.; відсотки за користування кредитом - 2 654 грн. 32 коп. та овердрафт (несанкціонована заборгованість) - 165 грн. 95 коп. 20.12.2021р. відбулася операція по рахунку щодо згортання активу у зв`язку з продажем згідно договору факторингу ТОВ “ФК “Еліт Фінанс” від 20.12.2021р., сума операції 24 286 грн. 33 коп. 
Доказів які б спростовували наданий позивачем розрахунок заборгованості за договором, і доводили б повне виконання боржником кредитних зобов`язань за ним стороною відповідача суду не надано.
20.12.2021р. між АТ “Альфа-Банк” та позивачем укладено договір факторингу № 4, відповідно до умов якого фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступає фактору, а фактор набуває належне клієнтові Право вимоги до боржників за договорами перелік яких наведено у Додатку № 1-1 до договору. Право вимоги вважається відступленим з дати оплати фактором ціни продажу, після чого відбувається підписання Акту приймання-передачі реєстру боржників за формою у додатку № 2. 
Вказаної ж дати між сторонами договору факторингу № 4 підписано Акт приймання-передачі реєстру боржників, та проведено фінансування за право вимоги згідно вказаного ж договору факторингу, про що до суду надано платіжне доручення № 34291.
У Витязі з додатку до договору факторингу № 4 “Реєстр Договорів, право вимоги за якими відступаються” значиться боржник ОСОБА_1 , дата договору 18.08.2017р., загальний залишок заборгованості 26 940 грн. 65 коп., з них 24 286 грн. 33 коп. - тіло кредиту та 2 654 грн. 32 коп. - заборгованість за штрафними санкціями.
03.07.2024р. між ТОВ “ФК “Еліт Фінанс” та адвокатом Литвиненко О.І. укладено договір № 03-07/24 про надання правничої допомоги відповідно до якого (розд. 1) адвокат прийняв на себе зобов`язання надавати клієнту послуги захисту прав та інтересів клієнта під час розгляду судом будь-якої інстанції справ у якій клієнт є учасником. Вартість послуг адвоката встановлюється з розрахунку, що ціна однієї години затраченого адвокатом часу на надання послуг становить 2 000 грн. Конкретні суми до оплати наводяться в Акті приймання-передачі наданих послуг.
02.06.2025р. сторонами договору № 03-07/24 про надання правничої допомоги підписано Акт приймання-передачі наданих послуг № 4, згідно якого адвокатом надано клієнту наступні послуги у справі за позовом ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості: первинна консультація 0,5 год. - 1 000 грн.; правовий аналіз наявних документів, правової ситуації із застосування законодавства, правових висновків ВС та ЄСПЛ 2 год. - 4 000 грн.; підготовка та подання позовної заяви - 2,1 год. - 4 200 грн.
Відповідно до платіжної інструкції № 2729 від 10.06.2025р. вказаної дати проведено розрахунки між сторонами договору № 03-07/24 про надання правничої допомоги.
Встановивши вказані обставини, суд вважає, що зі сторони відповідача порушені вимоги чинного законодавства, що регулює кредитні правовідносини.
За правилом ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. 
Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (в тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.
За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Загальні правила щодо форми договору визначені ст. 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами.
Згідно з ч. 1, 2 ст. 641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.
Відповідно до ст. 642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказано у пропозиції укласти договір або не встановлено законом.
Особа, яка зробила пропозицію укласти договір (оферту), у разі беззастережного акцепту цієї пропозиції його адресатом автоматично стає стороною в договірному зобов`язанні.
Акцептом визнається відповідь особи, якій адресована оферта, про її прийняття. Акцепт повинен бути повним і беззастережним. Мовчання за загальним правилом не є акцептом, якщо інше не випливає із закону, звичаю ділового обороту або з колишніх ділових відносин сторін. Мовчання можна вважати акцептом лише тоді, коли це прямо передбачено договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. За правилам ч. 1 ст. 1049 та ст. 1050 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
У разі несвоєчасного повернення коштів він не звільняється від обов`язку виконання зобов`язання, при цьому кредитодавець має право вимагати від позичальника достроково повернути всю суму кредиту та внести інші платежі, передбачені договором.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).
Відповідно до ст.ст. 526, 629 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до вимог ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Статтею 513 ЦК України визначено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредитору. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом.
За змістом ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник у зобов`язанні не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
Відповідно до ч. 2 ст. 517 ЦК України боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.
Згідно ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). 
Відповідно до ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
У п.п. 5, 6, 12 ст. 3 Закону України “Про електронну комерцію” № 675-VІІІ від 03.09.2015р. зазначено, електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір;
Відповідно до ст. 11 Закону України “Про електронну комерцію” електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) або електронний договір повинні містити інформацію щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що унеможливлює зміну змісту. Якщо покупець (споживач, замовник) укладає електронний договір шляхом розміщення замовлення за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, продавець (виконавець, постачальник) зобов`язаний оперативно підтвердити отримання такого замовлення. Замовлення або підтвердження розміщення замовлення вважається отриманим у момент, коли сторона електронного договору отримала доступ до нього.
У разі, якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. 
Згідно зі ст. 12 Закону України “Про електронну комерцію” якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання зокрема електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
10.06.2017р. набув чинності Закон України “Про споживче кредитування” № 1734-VІІІ (далі - Закон № 1734-VІІІ), у зв`язку із чим у Законі України “Про захист прав споживачів” (далі - Закон № 1023-ХІІ) текст ст. 11 викладено в такій редакції: “Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України “Про споживче кредитування”.
Положення ч.ч. 1, 2, 5 ст. 18 Закону № 1023-ХІІ з набуття чинності Закону № 1734-VІІІ залишилися незмінними.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону № 1734-VІІІ загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та/або супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб.
Згідно з ч. 2 ст. 8 Закону № 1734-VІІІ до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Отже, Закон № 1734-VІІІ передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.
На виконання вимог, у тому числі, п. 4 ч. 1 ст. 1 та ч. 2 ст. 8 Закону № 1734-VІІІ Правління Національного банку України постановою від 08.06.2017р. № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 “Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту”.
Відповідно до п. 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.
Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (п. 8 Правил про споживчий кредит).
Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту.
Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону № 1734-VІІІ та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості.
Закон № 1734-VІІІ розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.
Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону № 1734-VІІІ після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.
Згідно з ч. 5 ст. 12 Закону № 1734-VІІІ умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом № 1734-VІІІ щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 Закону № 1734-VІІІ.
Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19.
У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 202/5330/19 зазначено, що у кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частиною 1 та частиною 2 статті 11 Закону України “Про споживче кредитування”. Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частини 1 та частини 2 статті 11, частини 5 статті 12 Закону України “Про споживче кредитування”.
Аналогічні висновки містяться і у постанові ВС у справі АТ “Сенс-Банк” у справі № 450/126/20 від 31.01.2024р. за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства “Альфа-Банк” про визнання недійсними окремих пунктів угод та додатків до них, визнання недійсним додатку до угоди, зобов`язання здійснити перерахунок заборгованості, визнання угоди недійсною та зарахування коштів.
Вирішуючи вказану справу в частині визнання несправедливими та недійсними умов кредитного договору про сплату щомісячної комісії за розрахунково-касове обслуговування, Верховний суд зазначив, що банк не був позбавлений можливості надати докази на підтвердження справедливості умов договорів щодо встановленої комісії, зокрема з урахуванням переліку та обсягу послуг, які надаються банком за таку плату. Водночас у кредитних договорах не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за розрахунково-касове обслуговування. При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України “Про споживче кредитування”. Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладення оспорюваного кредитного договору. 
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України).
Наявна в матеріалах справи копія оферти на укладення угоди та копія її акцепту клієнтом та банком не містить жодних умов, домовленостей, ставок для нарахування і списання банком вказаних комісій і платежів, та з них же не вбачається необхідності внесення плати за додаткові, супутні послуги банку, пов`язані з обслуговуванням основної картки, з розрахунково-касовим обслуговуванням, як і не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються ОСОБА_1 , та їх надання більше ніж один раз на місяць, та за які банком встановлені вказані види комісій.
При цьому посилання у змісті вказаних документів на те, що про суму коштів які складають обов`язковий щомісячний платіж, що сплачується в дату, що призначена для сплати обов`язкового щомісячного платежу банк щомісячно інформує клієнта за допомогою смс-повідомлення на номер мобільного телефону, вказаний у Анкеті-заяві про Акцепт або у інший спосіб обраний ним у цій Анкеті-заяві, - до таких послуг не може бути віднесено, так як щомісячне надання інформації про стан кредиту, споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України “Про споживче кредитування”.
Будь-яких інших доказів, де було б зафіксовано погодження між кредитором і позичальником умов нарахування і списання вказаних видів комісій позивачем також не надано.
Можливість самостійно здійснити перерахунок кредитної заборгованості з огляду на незаконність нарахування комісії за розрахунково-касове обслуговування (зменшити визначений банком обсяг заборгованості на суми погашеної позичальником), відповідає висновку Верховного Суду, викладеному в постанові від 01 лютого 2023 року справа № 199/7014/20 (провадження № 61-17825св21).
Так ст. 534 ЦК України визначено, що у разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобов`язання у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості, якщо інше не встановлено договором або законом:
1) у першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов`язані з одержанням виконання;
2) у другу чергу сплачуються проценти і неустойка;
3) у третю чергу сплачується основна сума боргу.
Отже, з урахуванням умов кредитного договору, грошові кошти, які були зараховані на погашення заборгованості за комісійними платежами 19 820 грн. 12 коп. підлягають зарахуванню в рахунок погашення заборгованості за процентами, та за тілом кредиту.
Таким чином вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості підлягають частковому задоволенню, за вирахуванням сум комісій, а тому з відповідача слід стягнути на користь позивача заборгованість за тілом кредиту у сумі 7 120 грн. 53 коп.
Позивач також просить стягнути з відповідача на свою користь витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 9 200 грн. 00 коп.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України).
Відповідно до ст. 1 Закону України “Про адвокатуру та адвокатську діяльність” № 5076-VІ від 05.07.2012р. (далі - Закон № 5076-VІ) договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Пунктом 3.2 Рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закону № 5076-VІ).
У постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 910/12876/19 зауважено, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини. Водночас чинне процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. З урахуванням наведеного суд зазначив, що процесуальним законодавством передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Так, у справі “Схід / Захід Альянс Лімітед” проти України” (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (пункт 268).
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 137 ЦПК України).
Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.
Представником позивача на підтвердження понесених витрат надано договір від про надання правничої допомоги, Акт на підтвердження факту надання правової допомоги, та докази проведення розрахунку між сторонами договору про надання правничої допомоги. 
Таким чином враховуючи предмет та складність справи, час, необхідний для вчинення дій і надання послуг, зазначених в акті про надання юридичної допомоги, а також засад розумності, справедливості та співмірності, відсутності заперечень сторони відповідача щодо розміру заявленого виду судових витрат, суд з врахуванням вимог ст. 141 ЦПК України та часткове задоволення позову на 26,43%, приходить до висновку про стягнення на користь позивача з відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу надану в суді в сумі 2 431 грн. 56 коп.
На підставі вимог ст. 141 ЦПК України, судові витрати зі сплати судового збору в сумі 3 028 грн. 00 коп., понесені позивачем при подачі позову до суду, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 800 грн. 30 коп. (26,43%).
Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-89, 141, 258-268, 273, 279-283 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю “Фінансова компанія “ЕЛІТ ФІНАНС” до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Фінансова компанія “ЕЛІТ ФІНАНС” заборгованість за кредитним договором від 18.08.2017р., станом на 20.12.2021р., в сумі 7 120 (сім тисяч сто двадцять) грн. 53 коп. - заборгованість за тілом кредиту. 
Відмовити у задоволенні позову в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Фінансова компанія “ЕЛІТ ФІНАНС” заборгованості за кредитним договором від 18.08.2017р., станом на 20.12.2021р., в сумі 19 820 (дев`ятнадцять тисяч вісімсот двадцять) грн. 12 коп., з них: 17 165 (сімнадцять тисяч сто шістдесят п`ять) грн. 80 коп. - заборгованість за тілом кредиту; 2 654 (дві тисячі шістсот п`ятдесят чотири) грн. 32 коп. - проценти.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Фінансова компанія “ЕЛІТ ФІНАНС” судові витрати: витрати зі сплати судового збору в сумі 800 (вісімсот) грн. 30 коп. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 2 431 (дві тисячі чотириста тридцять одна) грн. 56 коп.
Судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2 227 (дві тисячі двісті двадцять сім) грн. 70 коп. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 6 768 (шість тисяч сімсот шістдесят вісім) грн. 44 коп. покладаються на позивача Товариство з обмеженою відповідальністю “Фінансова компанія “ЕЛІТ ФІНАНС”.
Копію заочного рішення направити відповідачу рекомендованим листом із повідомленням.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Врадіївський районний суд Миколаївської області.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю “Фінансова компанія “ЕЛІТ ФІНАНС” (код ЄДРПОУ 40340222, юридична адреса: 03035, м. Київ, пл. Солом`янська, 2).
Відповідач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ).

Повний текст рішення складений та підписаний “27” травня 2026 року.

Суддя Ф.Г. Сокол