П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/23745/25	

Головуючий І інстанції: Катаєва Е.В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді - Осіпова Ю.В.,
суддів - Кравченка К.В., Скрипченка В.О., 
розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 08 вересня 2025 року (м.Одеса, дата складання повного тексту судового рішення - 08.09.2025р.) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області та третьої особи - Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -
В С Т А Н О В И В:
17.07.2025р. ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до ГУ ПФУ в Хмельницькій області та третьої особи - ГУ ПФУ в Одеській області, в якому просив суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ в Хмельницькій області №155350009146 від 20.06.2025р. щодо відмови йому у здійсненні перерахунку пенсії за віком з урахуванням усіх сум заробітку, що зазначені в архівній довідці №Б-94/1 від 16.05.2025р. та зміні періоду 60 місяців до 01.07.2000р.; 
- зобов`язати ГУ ПФУ в Хмельницькій області потворно розглянути його заяву від 13.06.2025р. про перерахунок та виплату пенсії за віком з урахуванням усіх сум заробітку, що зазначені в архівній довідці №Б-94/1 від 16.05.2025р., прийнявши відповідне рішення, із урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні. 
Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що відповідач протиправно та безпідставно відмовив у позивачу у призначенні (перерахунку) пенсії із урахуванням довідки про заробітну плату, оскільки виявлено, що відсутні первинні документи та акт перевірки довідки про заробітну плату.
Представник відповідача надав до суду 1-ї інстанції письмовий відзив, у якому позовні вимоги не визнав та просив відмовити у їх задоволенні.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 08 вересня 2025 року (ухваленим в порядку спрощеного (письмового) провадження) позов ОСОБА_1 - задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ПФУ в Хмельницький області №155350009146 від 20.06.2025р. про відмову ОСОБА_1 в перерахунку пенсії по інвалідності. Зобов`язано ГУ ПФУ в Хмельницький області провести ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії по інвалідності з 13.06.2025р. з урахуванням заробітної плати за період з травня 1992р. по квітень 1997р. згідно з довідкою Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області №Б-94/1 від 16.05.2025р.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду 1-ї інстанції, ГУ ПФУ в Хмельницькій області 08.10.2025р. подало апеляційну скаргу, в якій зазначило, що судом, при винесенні оскаржуваного рішення, порушено норми матеріального і процесуального права, у зв`язку із чим просило скасувати рішення Одеського окружного адміністративного суду від 08.09.2025р. та прийняти нове, яким позовні вимоги ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Ухвалами П`ятого апеляційного адміністративного суду від 21.10.2025р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ГУ ПФУ в Хмельницькій області та призначено її до розгляду в порядку письмового провадження.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України, апеляційні скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, можуть бути розглянуті судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження.
Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч.1 ст.308 КАС України).
Розглянувши матеріали даної справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення у межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги відповідача, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи.
Позивачу - ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) з 25.08.2023р. встановлено інвалідність 2-ї групи строком до 01.09.2025р., що підтверджується довідкою до акта огляду МСЕК №499482.
13.06.2025р. позивач звернувся до ГУ ПФУ в Одеській області із заявою про перерахунок пенсії по інвалідності, до якої долучив, зокрема, довідку Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області №Б-94/1 від 16.05.2025р. про заробітну плату за період з травня 1992р. по квітень 1997р. для обчислення пенсії.
Заяву позивача за принципом «екстериторіальності» розглянуто ГУ ПФУ в Хмельницький області та за результатами розгляду прийнято рішення від 20.06.2025р. №15535000146 - про відмову в перерахунку пенсії з підстав відсутності первинних документів та акту перевірки довідки про заробітну плату.
Позивач, вважаючи протиправним неврахування ГУ ПФУ в Хмельницький області під час призначення пенсії заробітної плати за період з травня 1992р. по квітень 1997р., звернувся до суду із даним позовом. 
Вирішуючи справу по суті та повністю задовольняючи позовні вимоги, суд 1-ї інстанції виходив із обґрунтованості та доведеності заявлених ОСОБА_1 позовних вимог і, відповідно, наявності правових підстав для їх задоволення.
Колегія суддів апеляційного суду, уважно дослідивши матеріали даної справи та наявні в них докази, погоджується з наведеними висновками суду першої інстанції та вважає їх обґрунтованими, з огляду на наступне.
Частиною 2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з нормою ст.22 Конституції України, права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права та свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. 
При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.
Відповідно до ст.46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Таким чином, право особи на отримання пенсії, як складової права на соціальний захист, є її конституційним правом.
За приписами п.6 ч.1 ст.92 Конституції України, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
Так, принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, особливості призначення, перерахунку і виплати пенсій визнано Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003р. №1058-IV.
Статтею 8 вказаного Закону передбачено право громадян на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.
Згідно із ч.3 ст.4 Закону №1058-IV, виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються види пенсійного забезпечення, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення.
У силу приписів ч.1 ст.66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991р. №1788-XII, до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які згідно із Законом України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).
Відповідно до ч.1 ст.40 Закону №1058-IV, для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 01.07.2000р. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами чи в разі, якщо страховий стаж починаючи з 01.07.2000р. становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30.06.2000р. незалежно від перерв. Заробітна плата за період страхового стажу до 01.07.2000р. враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 01.07.2000р. - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.
Отже, заробітна плата для обчислення пенсії враховується за весь час, починаючи з 01.07.2000р., та, за бажанням пенсіонера, за будь-які 60 місяців страхового стажу підряд за періоди до 01.07.2000р. Тобто, на підставі довідок про заробітну плату (підтверджених первинними документами) враховується заробітна плата за будь-які 5 років страхового стажу до 01.07.2000р.
У свою чергу, п.2.1 «Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону №1058-IV» (затв. постановою правління ПФУ від 25.11.2005р. №22-1), визначено перелік документів, необхідних для призначення та перерахунку пенсії за віком.
Згідно з пп.3 цього пункту, для підтвердження заробітної плати відділом персоніфікованого обліку надаються індивідуальні відомості про застраховану особу за період з 01.07.2000р. (додатки 1, 3 до Положення). За бажанням пенсіонера ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) по 30.06.2000р. (додаток 1) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.
Відповідно до п.2.10 Порядку №22-1, довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. 
Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами. У випадках, коли архівні установи не мають можливості видати довідку за встановленою формою з розшифровкою виплачених сум за видами заробітку, вони можуть видавати довідки, що відповідають даним, наявним в архівних фондах, без додержання цієї форми.
Отже, обов`язковою умовою для обчислення або ж перерахунку пенсії з урахування заробітної плати за період роботи до 01.07.2000р. є підтвердження нарахування заробітної плати первинними документами.
Вказане узгоджується із правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 24.06.2021р. у справі №233/179/17.
Системний аналіз зазначених норм свідчить про те, що за бажанням особа має право звернутися до органу Пенсійного фонду за обчисленням пенсії із врахування заробітної плати (доходу) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30.06.2000р., надавши довідку про заробітну плату, яка має містити інформацію про назву первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам. Така довідка є підставою для обчислення пенсії за умови її підтвердження первинними документами.
Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що підтвердження достовірності даних довідки відбувається шляхом проведення пенсійним органом перевірки за місцем зберігання первинної документації.
Позивач, звертаючись до ГУ ПФУ в Одеській області із заявою про призначення пенсії, долучив до заяви видану Ізмаїльською міською радою Ізмаїльського району Одеської області №Б-94/1 від 16.05.2025р. про заробітну плату за період з травня 1992р. по квітень 1997р. для обчислення пенсії, на підставі первинних документів, а саме особових рахунків з нарахування заробітної плати фонду «Ізмаїльська митниця Державної митної служби України» в м.Ізмаїл за період з 1992 по 1997р.р., у яких містяться відомості про нарахування заробітної плати ОСОБА_2 (мовою архівних документів), ІНФОРМАЦІЯ_1 , з травня 1992р. по квітень 1997р., який значиться інспектором, старшим інспектором Ренійської митниці Державного митного комітету України.
Колегія суддів проаналізувала зміст довідки №Б-94/1 від 16.05.2025р. та встановила, що така була видана на підставі первинних документів - особових рахунків з нарахування заробітної плати фонду «Ізмаїльська митниця Державної митної служби України» в м. Ізмаїл за 1992-1997р.р. Вказана довідка містить інформацію про загальний розмір заробітної плати за період з травня 1992р. по квітень 1997р. та про розмір заробітної плати із розбивкою по місяцях та відповідає вимогам Порядку №22-1.
Відтак, суд попередньої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що вказана довідка є прийнятною, оскільки вона містить усі необхідні реквізити та відомості, визначені п.2.10 Порядку №22-1.
Доводи ж ГУ ПФУ в Хмельницькій області про неможливість врахування заробітної плати в зв`язку з неможливістю проведення перевірки, є необґрунтованими та не можуть братись до уваги, оскільки у постанові від 12.04.2021р. у справі №219/4550/17 Верховний Суд дійшов висновку, що посилання відповідача в обґрунтування касаційної скарги на неможливість врахування заробітної плати в зв`язку з неможливістю проведення перевірки обґрунтованості її видачі є безпідставним і висновки судів попередніх інстанцій не спростовує, оскільки надана позивачем довідка містила посилання на особові рахунки, як на первинні документи, на підставі яких вона видана, підприємство яке її видало на той час перебувало на обліку, а тому підстави для проведення перевірки поданої довідки у відповідача були відсутні.
Крім того, Верховний Суд, зокрема, у постанові від 21.02.2020р. у справі №291/99/17 дійшов висновку про те, що перевірка достовірності виданих документів покладається на Пенсійний орган, а сумніви останнього щодо обґрунтованості їх видачі самі по собі не можуть бути підставою для відмови у неврахуванні заробітної плати при призначенні позивачу пенсії.
У свою чергу, відповідач не навів будь-яких належних та достатніх посилань на невідповідність довідки чинному законодавству (або ж її недостовірність).
З огляду на викладене, не врахування спірної довідки при перерахунку позивачу пенсії згідно із Законом №1058-IV з наведених відповідачем підстав є безпідставним.
Слід також зазначити й про те, що за правилами ст.ст.9,77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно зі ст.90 цього ж Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
За правилами ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову, що, у свою чергу, не було відповідним чином реалізовано відповідачем при розгляді справи в судах обох інстанцій.
Таким чином, судова колегія доходить висновку, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні даної справи не допустив, вірно встановив фактичні обставини справи та надав їм належної правової оцінки. Наведені ж в апеляційній скарзі доводи, правильність висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на припущеннях та невірному трактуванні норм матеріального права. 
Ухвалюючи дане судове рішення, колегія суддів керується ст.322 КАС України, ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний із належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (п.58 рішення у справі «Серявін та інші проти України»).
Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору у даній справі, колегія суддів дійшла висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші зазначені в апеляційній скарзі аргументи відповідача, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.315 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Отже, за таких обставин, колегія суддів апеляційного суду, діючи виключно в межах доводів апеляційних скарг, згідно зі ст.316 КАС України, залишає дані апеляційні скарги без задоволення, а оскаржуване рішення суду 1-ї інстанції - без змін.
Керуючись ст.ст.308,311,315,316,321,322,325,329 КАС України, апеляційний суд, - 
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області - залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 08 вересня 2025 року - без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено: 26.05.2026р. 

Головуючий у справі
суддя-доповідач: Ю.В. Осіпов 

Судді: К.В. Кравченко

В.О. Скрипченко